Справа № 589/1275/24 
Провадження № 2/589/204/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м.Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Лєвши С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») через підсистему «Електронний суд», звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 40900 грн 00 коп. за кредитним договором №5010683 про надання споживчого кредиту від 02 листопада 2021 року (далі –Договір-1).
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що 02 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі – ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №5010683 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, товариство зобов`язалося надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах зазначених в договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користуванням. Згідно з умовами договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 20000 грн на строк 30 днів. Відповідно до п. 1.5. Договору-1 стандартна процентна ставка становить 1,90 відсотків в день. 
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором-1 виконало та надало відповідачу кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 . Проте, відповідач 02 грудня 2021 року здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700 грн, у зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 01 січня 2022 року із стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день.
Також, відповідач 01 січня 2022 року здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 11400 грн, у зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 31 січня 2022 року із стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день.
Відповідач 31 січня 2022 року свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Договору-1, у зв`язку з чим а також керуючись п.4.3. Договору-1 кредитний договір був пролонгований автоматично, та строк користування кредитом було продовжено на 90 днів поспіль. 
Надалі відповідач свої зобов`язання за Договором-1 не виконала. 
18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги за Кредитними Договорами згідно з Реєстром.
Станом на 14 березня 2024 року заборгованість відповідача по Договору-1 складає 40900 грн, з яких: 20000 грн сума кредиту; 20900 грн нараховані проценти за користування коштами.
03 квітня 2024 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернутий з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 22, 23)
Станом на 07 серпня 2025 відзив на позов та заперечення від відповідача ОСОБА_1 до суду не надійшли.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
02 листопада 2021 року ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» уклала договір №5010683 про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося на умовах, встановлених Договором, надати споживачу кредит у гривні, а споживач ОСОБА_1 зобов`язалась одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором-1. За умовами укладеного договору (п. 1.3, 1.4 Договору) сума кредиту складає 20000 грн на строк 30 днів до 02.12.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитомв розмірі 1,90% в день і застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.4 та п.4.2 Договору-1.
Також, відповідач 01 січня 2022 року здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 11400 грн, у зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 31 січня 2022 року із стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день.
Відповідач 31 січня 2022 року свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Договору-1, у зв`язку з чим а також керуючись п.4.3. Договору-1 кредитний договір був пролонгований автоматично, та строк користування кредитом було продовжено на 90 днів поспіль. 
Надалі відповідач свої зобов`язання за Договором-1 не виконала. 
Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
За статтею 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Таким чином, між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір, який підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч. 6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилась і погодилась з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до Договору-1 кредит наданий відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Україна» з метою отримання кредиту.
Відповідно до довідки платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №2634 від 04.05.2023 та договору №087/20-П від 08.07.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» та ТОВ «Авентус Україна» про здійснення платежів з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів, відповідачу ОСОБА_1 перераховані грошові кошти в сумі 20000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , реквізити якої надані ОСОБА_1 первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1 Кредитного договору є належним і достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 20000 грн кредиту відповідачу.
Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. У подальшому відповідач оплату за Договором-1 також не здійснювала. Таким чином, проценти за користування кредитом нараховувалися відповідачу ОСОБА_1 в межах строку користування кредитом.
Умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію. Пунктом 4.3 Договору-1 визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2.2-4.2.4 Договору-1. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1). Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору шляхом підписання вказаного Кредитного договору, про що зазначено в п. 4.4 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору-1.
Таким чином, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідача перед ТОВ «Авентус України»: 20000 грн заборгованість за сумою кредиту, 20900 грн процентів за користування кредитом, таким, що відповідає умовам Договору-1. 
Згідно із ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого, Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на законних підставах набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором-1 в розмірі 40900 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором-1 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в розмірі 40900 грн, з яких: з яких: 20000 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 20900 грн - заборгованість за процентами. 
Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача підлягає борг в загальному розмірі 40900 грн. 
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги суд дійшов наступного. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої статті ст.137 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). 
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно із договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надавалася адвокатом Столітнім М.М.; звітом про надання правової допомоги згідно із договором №10/07-2023 від 14.03.2024 загальна вартість наданих послуг адвоката за правову допомогу складає 10000 грн. Рахунком на оплату по замовленню №2599/14/03 від 14.03.2024. 
Практика Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, зроблено висновок, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Врахзовуючи вказане вище, беручи до уваги, що від відповідача не надходило заяв про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. (платіжна інструкція №3769 від 14 березня 2024 року).
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,  
УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822, адреса місця знаходження: поштовий індекс 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок 15, офіс 118/2) заборгованість за договором №5010683 про надання споживчого кредиту від 02 листопада 2021 року в розмірі 40900 (сорок тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822, адреса місця знаходження: поштовий індекс 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок 15, офіс 118/2) судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомгу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, а загалом стягнути 12422 (дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       С.Л.Лєвша