Справа №949/214/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року    м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №6582546 від 26 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» Ткаченко Юлія Олегівна звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором кредиту №6582546 від 26 серпня 2025 року у загальному розмірі 20695,50 грн. Одночасно просить стягнути з відповідачки судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 серпня 2025 року між первісним кредитором — Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №6582546, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 9000,00 грн та зобов`язалася повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісію, а також виконати інші зобов`язання у строки та на умовах, визначених зазначеним договором.
Вказаний договір кредиту укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідачки до умов публічної оферти первісного кредитора та підписано нею із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором кредиту виконав належним чином та в повному обсязі шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, з використанням платіжної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська платіжна система».
На підставі договору факторингу право грошової вимоги за вказаним договором кредиту було відступлено первісним кредитором Товариству з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», яке набуло статусу нового кредитора та, відповідно, права грошової вимоги до відповідачки за вказаним зобов`язанням у повному обсязі.
Внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань за договором кредиту, що виразилося у порушенні обов`язку щодо своєчасного та повного повернення грошових коштів, сплати процентів, комісії та неустойки, утворилася заборгованість у загальному розмірі 20695,50 грн, яка складається з: 9000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу; 5643,00 грн — заборгованості за процентами; 1552,50 грн — заборгованості за комісією; 4500,00 грн — заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн — заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання (а.с. 12, 16), в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву, доказів сплати заборгованості або заперечень проти заявлених позовних вимог відповідачкою суду не подано.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, тобто постановляє заочне рішення.
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26 серпня 2025 року між первісним кредитором — Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №6582546.
Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідачки до умов публічної оферти первісного кредитора та підписано відповідачкою із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Перед укладенням договору відповідачка пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, надала необхідні персональні дані, зазначила реквізити банківської картки для отримання кредитних коштів та підтвердила ознайомлення і згоду з істотними умовами надання кредиту.
Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом безготівкового перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, зазначеного ним під час укладення договору, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Згідно з пунктом 2.2 договору основні параметри кредиту визначені таким чином: сума кредиту становить 9000,00 грн; строк кредитування/строк договору — 365 днів; розмір першого обов`язкового платежу — 1980,00 грн; дата сплати першого обов`язкового платежу — 30 серпня 2025 року; тип кредиту — невідновлювальна кредитна лінія; комісія за надання кредиту — 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1552,50 грн; дата надання кредиту — 26 серпня 2025 року; дата повернення кредиту — 25 серпня 2026 року; процентна ставка/день (фіксована) — 0,95 %; неустойка — 450,00 грн за день.
Дата надання кредиту — 26 серпня 2025 року, дата повернення кредиту — 25 серпня 2026 року.
Згідно з умовами договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором.
Відповідно до умов договору позичальник підтвердив, що він ознайомився з умовами договору, їх зміст йому зрозумілий, а також надав згоду на обробку персональних даних та можливість відступлення права вимоги третім особам.
Відповідно до умов договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, шляхом акцепту пропозиції та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Крім того, у матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію, відповідно до якої ОСОБА_1 , була ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з зазначеною довідкою ідентифікація клієнта здійснювалася при укладенні договору кредиту №6582546, при цьому одноразовий ідентифікатор «280881» було надіслано на електронну адресу відповідачки 26 серпня 2025 року о 10:40:15. Також з довідки вбачається, що ідентифікація клієнта за посередництвом системи BankID НБУ була проведена 09 липня 2025 року о 12:32:30 через oshadbank.
Крім того, у матеріалах справи наявні Правила надання коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною частиною договору кредиту.
Відповідно до зазначених Правил договір кредиту укладається дистанційно, в електронній формі, шляхом акцепту пропозиції та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, при цьому укладений таким чином договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з Правилами позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування ним, комісію та інші платежі, передбачені договором, при цьому проценти нараховуються на суму кредиту (її залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день користування кредитом.
Крім того, Правилами передбачено право кредитора відступити право грошової вимоги третім особам без отримання додаткової згоди позичальника.
Судом також встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором кредиту, що підтверджується наданими у матеріалах справи платіжними документами, відповідно до яких 26 серпня 2025 року грошові кошти у сумі 9000,00 грн були перераховані відповідачці шляхом безготівкового зарахування на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені під час оформлення заявки на отримання кредиту.
Перерахування кредитних коштів підтверджується платіжним документом від 26 серпня 2025 року та листом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №23/12/25-26452 від 23 грудня 2025 року, з яких убачається, що за договором кредиту №6582546 відповідачці на платіжний інструмент № НОМЕР_1 було перераховано 9000,00 грн.
Також у матеріалах справи наявна довідка №КД-000021752 від 05 січня 2026 року, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Европейська платіжна система», якою підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення відповідної платіжної операції.
Оцінюючи зазначені докази у їх сукупності, суд враховує, що договір кредиту містить ідентифікаційні дані відповідачки, довідкою про ідентифікацію підтверджено підписання договору одноразовим ідентифікатором та проходження ідентифікації через BankID НБУ, а платіжний документ містить дані про перерахування 9000,00 грн на платіжний інструмент, пов`язаний із відповідачкою за її РНОКПП та ПІБ. Вказані обставини у сукупності дають підстави для висновку, що факт отримання відповідачкою грошових коштів за договором кредиту є належним чином підтвердженим.
Разом із тим матеріалами справи встановлено, що відповідачка належним чином умови договору кредиту не виконала, у передбачений договором та правилами строк грошові кошти, нараховані проценти, комісію та інші платежі у повному обсязі не сплатила, у зв`язку з чим допустила порушення строків виконання грошових зобов`язань.
Як убачається з поданого представником позивача розрахунку заборгованості, за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 20695,50 грн, яка складається з: 9000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу; 5643,00 грн — заборгованості за процентами за користування грошовими коштами; 1552,50 грн — заборгованості за комісією; 4500,00 грн — заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн — заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Поданий розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, альтернативного розрахунку суду не надано, а доказів неправильності визначення розміру заборгованості матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав сумніватися у достовірності та обґрунтованості заявленої до стягнення суми. При цьому відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення заборгованості за договором кредиту або спростовували факт отримання грошових коштів.
Таким чином, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором кредиту не виконала, у визначений договором та вимогою кредитодавця строк грошові кошти, нараховані проценти, комісію та неустойку не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість, що є підставою для її стягнення у судовому порядку.
З матеріалів справи також убачається, що у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. Вимога надсилається на електронну адресу позичальника та/або шляхом направлення в особистий кабінет позичальника.
Згідно з довідкою про ідентифікацію повідомлення «Вимога про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав» було направлено відповідачці на електронну адресу, зазначену у договорі, 31 жовтня 2025 року о 07:14:25, статус направлення — «Message is sent».
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Одним із передбачених законом випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу як з метою фінансування, так і з метою забезпечення виконання власного зобов`язання перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові додаткових послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він набуває.
Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути як право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), так і право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт, при цьому фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Судом встановлено, що 16 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги до боржників.
На підтвердження переходу права вимоги до матеріалів справи долучено договір факторингу, витяг з Реєстру прав вимог №23/12/25-01 та платіжний документ про оплату за відступлення права грошової вимоги. Зазначені докази містять відомості про відповідачку ОСОБА_1 , номер і дату договору кредиту №6582546 від 26 серпня 2025 року, а також розмір заборгованості.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №23/12/25-01 до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №6582546 від 26 серпня 2025 року у загальному розмірі 20695,50 грн, з яких: 9000,00 грн — заборгованість за основною сумою боргу; 5643,00 грн — заборгованість за процентами; 1552,50 грн — заборгованість за комісією; 4500,00 грн — заборгованість за пенею/неустойкою; 0 грн — заборгованість за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку, що позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором — це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, якщо інше не передбачено законом або домовленістю сторін.
Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала, отримані грошові кошти, проценти, комісію та неустойку у встановлений строк не сплатила, а позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East\West Alliance Limited проти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено наступне.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1.розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2.розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, було укладено договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 вказаного договору Виконавець зобов`язалася надавати Замовнику правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором, зокрема шляхом складання та подання позовних заяв про стягнення заборгованості з фізичних осіб-боржників, при цьому подання позовів здійснюється через підсистему «Електронний суд».
Згідно з пунктами договору адвокату надано право підписувати та подавати до суду позовні заяви й інші процесуальні документи, необхідні для досягнення мети договору, а Замовник зобов`язався своєчасно оплачувати послуги Виконавця та забезпечувати її необхідними документами і інформацією.
Відповідно до умов договору вартість правничої допомоги визначається сторонами та залежить від обсягу наданих послуг, при цьому окремо визначено вартість послуг за підготовку та подання позовної заяви, а також за аналіз документів та формування правової позиції.
На підтвердження фактичного надання правничої допомоги до матеріалів справи долучено витяг з Акту №7-ДІЛ від 14 січня 2026 року приймання-передачі наданої правничої допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною.
Зі змісту вказаного акту вбачається, що адвокатом було здійснено аналіз наданих документів, сформовано правову позицію, підготовлено та подано позовну заяву з додатками, а також вчинено інші дії, необхідні для належного захисту прав та інтересів позивача, зокрема щодо відповідачки ОСОБА_1 .
Відповідно до зазначеного акту вартість правничої допомоги у даній справі становить 4500,00 грн, з яких 500,00 грн — за вивчення документів та формування правової позиції, та 4000,00 грн — за підготовку та подання позовної заяви і представництво інтересів у суді.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідачки, суд враховує не лише факт їх документального підтвердження, але й критерії співмірності, розумності та необхідності таких витрат. При цьому суд бере до уваги, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, не є складною за характером спірних правовідносин, не потребувала значного обсягу додаткових процесуальних дій, подання великої кількості заяв по суті спору, участі представника у судових засіданнях чи формування нової або складної правової позиції, оскільки спір стосується типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а судова практика з даної категорії справ є усталеною. Крім того, предмет спору та ціна позову не є значними порівняно із заявленим до стягнення розміром витрат на професійну правничу допомогу.
Аналізуючи докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх відповідність критерію реальності адвокатських послуг та співмірності складності справи, враховуючи характер спору, обсяг фактично наданих послуг, витрачений адвокатом час, а також принцип розумності та пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500,00 грн є завищеним і не відповідає критерію співмірності. За таких обставин суд вважає, що до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме у розмірі 3000,00 грн.
Крім того, позивачем були понесені також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн за подання позовної заяви.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вищенаведене у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також 2662,40 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76–81, 133, 137, 141, 223, 247, 263–265, 280–282 ЦПК України, ст. ст. 204, 512–516, 525, 526, 629, 1046–1049, 1054, 1077–1079 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд,

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» заборгованість за договором кредиту №6582546 від 26 серпня 2025 року у загальному розмірі 20695,50 грн (двадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень 50 копійок), яка складається з: 9000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу; 5643,00 грн — заборгованості за процентами; 1552,50 грн — заборгованості за комісією; 4500,00 грн — заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн — заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», місцезнаходження: вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, Київська область, код ЄДРПОУ 44280974.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Дубровицьким РС УДМС України в Рівненській області 25 березня 2016 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області        Оборонова І.В.