П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20863/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
02 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Курка О. П.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є поліцейським, який проходив службу на посадах поліцейського взводу №3 роти №4 та взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та відноситься до категорії поліцейських, що мають право на отримання додаткової винагороди у розмірах, передбачених постановою №168.
Відповідно до довідки Відповідача від 17.03.2025 року, копія якої долучена до позову та досліджена судом, Позивач в період з 15.04.2024 року по 14.07.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Часів Яр Бахмутського району Донецької області, в ході яких 02.07.2024 року отримав поранення.
Як зазначено у позові, після отримання поранення Позивач з 02.07.2024 року перебував на лікуванні в різних медичних установах.
Сторонами визнається, що за період перебування в медичних закладах з 02.07.2024 року по 18.09.2024 року Позивач отримав додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 грн., передбачену Постановою №168.
Відповідно до вимог частини 1 статті 78 КАС України, обставини, що визнаються сторонами, перед судом не доказуються і відповідно не є предметом спору в межах даної справи.
Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, в розмірі до 100 000,00 грн. за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 19.09.2024 року по 18.11.2024 року.
Безспірно, приписами абзацу четвертого пункту 1-2 Постанови № 168 (в редакції на час спірних відносин) право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень мають особи у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
На підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в спірний період з 19.09.2024 року по 18.11.2024 року Позивач до позову долучив:
- копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого щодо перебування на стаціонарному лікуванні в період з 19.09.2024 року по 09.10.2024 року в Медичному реабілітаційному центрі "Пуща-Водиця" МВС України;
- копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого щодо перебування на стаціонарному лікуванні в період з 10.10.2024 року по 21.10.2024 року в Центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО;
- копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого щодо перебування на стаціонарному лікуванні в період з 22.10.2024 року по 31.10.2024 року в кардіологічному відділенні КНП "ГВВ" Житомирської обласної ради;
- копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого щодо перебування на стаціонарному лікуванні в період з 01.11.2024 року по 18.11.2024 року в КП "Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка" Житомирської міської ради.
Судом встановлено та не заперечується представником Відповідача, що Позивач до свого рапорту від 23.05.2025 року долучив копії аналогічних виписок із медичних карток стаціонарного хворого щодо його перебування на стаціонарному лікуванні в конкретних лікувальних закладах сумарно в період з 19.09.2024 року по 18.11.2024 року.
Судом встановлено, що Відповідачем за результатами розгляду вказаного рапорту Позивача листом від 27.06.2025 року Позивачу було повідомлено про відмову в нарахуванні та виплаті спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 19.09.2024 року по 18.11.2024 року по причині ненадання документів, передбачених абзацом 14 пункту 5 Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 28 листопада 2022 року № 775
Суд враховує, що відповідно до приписів пункту 1 Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775 (надалі - Порядок №775) ці Порядок та умови визначають механізм і розмір виплати додаткової винагороди, одноразової винагороди поліцейським на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) поліцейським із числа курсантів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО МВС), передбачених пунктами 1-12 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».
Суд погоджується із доводами представника Відповідача, що правовими нормами пункту 5 цього Порядку №775 визначені документами, що підтверджують здійснення поліцейським повноважень поліції в місцях ударів, розмінування, дотримання режиму державного кордону, виконання бойових (спеціальних) завдань, безпосередню участь у бойових діях або заходах.
Так, в розумінні вимог пункту 5 цього Порядку №775 обставини поранення (контузії, травми, каліцтва) поліцейського, отриманого ним під час виконання службових обов`язків внаслідок збройного нападу, вогневого ураження противника (у тому числі внаслідок завдання ударів, артилерійських та/або мінометних обстрілів, застосування стрілецької зброї, впливу вибухонебезпечних предметів), а також час та умови надання йому медичної та/або реабілітаційної допомоги підтверджуються такими документами:
- довідкою про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського підрозділу поліції особливого призначення (за наявності обставин, визначених підпунктом 1 пункту 4 цих Порядку та умов);
- актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (за наявності інших обставин, ніж визначені підпунктом 1 пункту 4 цих Порядку та умов);
- випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого або медичним висновком про тимчасову непрацездатність, сформованим в електронній формі, чи листком непрацездатності;
- висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я МВС про відбір на медичну реабілітацію (у разі направлення на медичну реабілітацію).
Разом з тим, представник Відповідача не врахував, що пункт 5 Порядку №775 доповнено вказаними правовими нормами згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 277 від 18.04.2025 та застосовується лише з 28 січня 2025 року.
Спірні відносини між сторонами мали місце в період з 19.09.2024 року по 18.11.2024 року, а тому при їх вирішенні не підлягають врахуванню правові норми Наказу Міністерства внутрішніх справ № 277 від 18.04.2025.
Більш того, представник Відповідача не врахував, що в розумінні вимог Розділу IV. Оформлення довідки про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського поліції особливого призначення Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705 (наділ - Порядок №705) видача такої довідки віднесено до повноважень керівника органу поліції особливого призначення, тобто Відповідача у справі.
Представник Відповідача не врахував, що в розумінні вимог пункту 5 Порядку №775 акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку надається за наявності інших обставин, ніж визначені підпунктом 1 пункту 4 цих Порядку та умов, про що прямо зазначено в Порядку. Тобто, акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку не надається у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Одночасно суд враховує, що Відповідачем Позивачу була виплачена додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 грн. за період його лікування з 02.07.2024 року по 18.09.2024 року після отримання поранення. Тобто, Відповідачем визнано наявність поранення Позивача 02.07.2024 року під час проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду).
Жодних обґрунтувань таких алогічних дій у відзиві не наведено.
Як встановлено судом, Позивачем до свого рапорту були долучені всі необхідні документи на підтвердження його перебування на стаціонарному лікуванні в конкретних лікувальних закладах сумарно в період з 19.09.2024 року по 18.11.2024 року.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Ватаманюк Р.В.