Справа №766/5560/26 н/п 2/766/9745/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 р.
Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді Кузьміної О.І.,
за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості до відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що  відповідно до укладеного ТОВ «ФК «Процент» з відповідачем кредитного договору № 23319 від 15.11.2024 року, ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 730 днів, до 15.11.2026, шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану Акціонерним товариством «УніверсалБанк». При укладені договору сторонами погоджено сплату процентів за користування кредитом в розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування (365 % річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді в мережі Інтернет шляхом реєстрації відповідача на вебсайті https://procent.com.ua та підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими відповідач ознайомилася перед підписанням кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Процент» перебувають в загальному доступі, оскільки опубліковані на зазначеному вебсайті. Сума кредиту по даному договору перерахована на платіжну карту відповідача, верифіковану шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом за правилами міжнародних платіжних систем. Таким чином, виключно особа відповідача після укладення кредитного договору може отримати грошові кошти на належну йому платіжну картку № НОМЕР_1 . Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 652664 відправлений відповідачу 15.11.2024 о 22:28:30 год. текстовим повідомленням на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , зазначений у кредитному договорі та інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Кредитний договір підписаний 15.11.2024 о 22:28:43 год. шляхом введення електронного підпису одноразового ідентифікатора 652664 в особистому кабінеті на вебсайті за адресою https://procent.com.ua в мережі Інтернет.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, станом на 24.03.2026 рік, виникла заборгованість в розмірі 38475,08грн., яка складається з 24475,08грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 17.12.2024 року по 10.03.2026р., що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитом (365% річних) та графіку платежів; 14000,00грн. штраф за порушення умов кредитного договору (за наявності). Вказані обставини стали підставою звернення ТОВ «ФК «Процент» до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість, сплачений судовий збір в розмірі 3328,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
15.05.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що вважаємо, що у вказаному розмірі позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем було нараховано штраф за кредитним договором через несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за Договором. Суму, яку заявив позивач до стягнення за штрафом у своїх позовних вимогах, складає - 14 000,0 грн., однак вважає, що дана сума не підлягає стягненню з відповідача, так відповідно до положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статті 1054 ЦК України, вважає, що на кредитний договір, укладений між сторонами 15 листопада 2024 року, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник - ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь позивача штрафу у розмірі 14 000,0 грн. за прострочення погашення заборгованості
Тому, якщо вирахувати вказану суму з загальної суми заборгованості, то залишиться сума – 24 475, 08 грн., яку відповідач має сплатити на користь позивача. Отже, враховуючи обставини справи, з заявлених Позивачем позовних вимог у розмірі 38 475,08 грн., підлягають задоволенню лише сума у розмірі - 24 475, 08 грн. (63,61 % від заявленої суми позову) Крім цього, за подання позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3328,0 грн. та у разі часткового задоволення судом позовних вимог на вищевказану суму, то і вказана сума судового збору має бути зменшена до 1926,11 грн. (63.61 % від сплаченої суми судового збору). Аналогічне стосується і витрат на правничу допомогу понесених Позивачем та заявлених у розмірі 10 000 грн., які мають бути пропорційно зменшені до 6361, 00 грн. (63.61 % від суми понесених витрат). Просить задовольнити частково позовні вимоги, зменшивши їх розмір до 24 475, 08грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам – судовий збір у розмірі 1926,11 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6361, 00 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.
18.05.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої зазначив, що укладення відповідачем з позивачем договору № 23319 від 15.11.2024 року це право, а не обов`язок відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд відповідачем, який є вільним у своєму виборі та не був обмежений у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим договором та у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування, які були у ТОВ «ФК «Процент» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг, а саме кредитування. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Таким чином, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» встановлюють, що неустойка (штраф, пеня) не застосовується до кредитів, що були укладені до 24.01.2024 (дата набрання чинності Закону № 3498-IX 24.12.2023 + 30 днів). Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.04.2026 10 Кредитний договір укладено 29.01.2025, тобто після закінчення 30-ти денного строку набрання чинності Законом України № 3498-IX (24.12.2023 + 30 днів), тому в зв`язку з цим нараховані штрафи за порушення умов кредитного договору відповідають чинному законодавству. Також, враховуючи, що Закон про споживче кредитування є спеціальним законом, що регулює правовідносини споживчого кредитування, нараховані штрафи за невиконання умов кредитного договору підлягають сплаті відповідачем. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Кредитного договору. В матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем. В запереченні представник Відповідача не обґрунтовано яким чином вид оподаткування діяльності впливає на професійний статус особи, яка надає професійну правову допомогу, а факт перебування особи на спрощеній системі оподаткування нівелює наявність у такої особи статусу адвоката. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», заборгованість за кредитним договором № 23319 від 15.11.2024 року у розмірі 38475,08 гривень, що складається з 24475,08 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 17.12.2024 року по 10.03.2026 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00% річних) та Графіку платежів та 14000,00 грн. штраф за порушення умов кредитного договору, а також судові витрати у розмірі 3328,00 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу та розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що 15.11.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 23319. 
Згідно з п. п. 1.1. - 1.9. кредитного договору на умовах, встановлених цим договором, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; річна процентна ставка становить 365,00 %. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів. Позичальник зобов`язаний сплатити суму отриманого кредиту та нараховані проценти згідно додатку № 1 до кредитного договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів. Невід`ємною частиною договору є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua. Розміру кредиту та загальних витрат за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору зазначені в додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною. Продовження строку надання кредиту, вказаного в п. 1.3. договору, не передбачено.
Відповідно до п/п. 2.4.1, 2.4.4., 2.4.5. кредитного договору позичальник зобов`язаний: у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит; виконувати умови даного договору, систематично, але не рідше ніж кожні 16 днів перевіряти наявність повідомлень від товариства в особистому кабінеті або CMC-повідомлень, або повідомлення в месенджерах (Viber, Telegram, Whatsapp, тощо), повідомлення на електронну пошту, голосові повідомлення; у разі порушення строків повернення кредиту, відповідно до умов договору, сплатити проценти за неправомірне користування кредитом (грошовими коштами) відповідно до п. 3.3. договору.
Згідно з п. 3.3. кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, сторони погодили, що позичальнику встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 1 % (річна процентна ставка становить 365,00 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів, переданих позичальнику за цим договором (суми кредиту) за кожний день користування. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України повідомляється позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника та сплачується позичальником одночасно з заборгованістю за кредитом та нарахованими процентами за фактичну кількість днів користування кредитом.
Відповідно до п. 4.10. кредитного договору сторони домовились, що позичальник не має права ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку повернення кредиту, встановленим цим договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в паперовій або в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання.
Згідно з п. п. 8.1., 8.2. кредитного договору цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та електронним підписом із електронною позначкою часу та/або електронної печатки з електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Договір створений та збережений в ІКС Товариства, перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Підписуючи даний договір позичальник засвідчує, що: до укладення договору уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; цей договір не суперечить будь-яким договірним обмеження, що є обов`язковими для позичальника (п. 8.2. договору).
Договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 652664 (п. 9. Договору) У договорі зазначено її паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20): «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 561/77/19 (провадження № 61-20799 св 19) від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Відповідач була ознайомлена із розміром обов`язкових щомісячних платежів, які наведено в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором згідно затверджених правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 16 від 11.06.2021, яка є додатком № 1 до кредитного договору, адже підписала дану таблицю електронним підписом одноразовим ідентифікатором 652664. В таблиці зазначено дату видачі кредиту - 15.11.2024, дати періодичних платежів, кількість днів у розрахунковому періоді - 16 днів, суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором - 7000,00 грн, проценти за користування кредитом - 51100,00 грн, реальну річну процентну ставку 2686,54 % та загальну вартість кредиту 58100,00 грн.
З інформаційного повідомлення, яке є додатком № 2 та невід`ємною частиною кредитного договору № 23319 від 15.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 повідомила товариству свої персональні дані.
Відповідно до інформаційного повідомлення, яке є додатком № 3 та невід`ємною частиною кредитного договору № 23319 від 15.11.2024, ОСОБА_1 повідомила товариству номери телефонів, за якими може здійснюватися взаємодія між нею та товариством.
Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент» передбачені умови надання та обслуговування кредиту і погашення заборгованості за кредитом.
На виконання зобов`язань за кредитним договором № 23319 від 15.11.2024позивач 30.08.2024 перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 , реквізити якої надав відповідач під час укладення зазначеного договору, грошові кошти в сумі 7000,00 грн, які за ініціативою ТОВ ФК «Процент» перераховані ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек», яка на підставі договору з ТОВ ФК «Процент» здійснює інформаційно-технологічну взаємодію, приймання платежів та надає йому послуги з переказу грошових коштів.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФК «Процент» довів виконання свої зобов`язань за кредитним договором перед відповідачем, надавши їй кредит в сумі 7000,00 грн. Натомість доказів виконання відповідачем свої зобов`язання перед кредитором з повернення отриманих в кредит коштів та нарахованих процентів за користування ними матеріали справи не містять.
Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за договором № 23319 від 15.11.2024, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 24.03.2026 складає 38475,08 грн, з яких: 24475,08грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 17.12.2024 року по 10.03.2026р., що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитом (365% річних) та графіку платежів; 14000,00грн. штраф за порушення умов кредитного договору (за наявності)
Відповідач не сплачує проценти відповідно до графіку платежів, чим порушує умови кредитного договору і не виконує взятих на себе зобов`язань, тому у неї виникла заборгованість з нарахованих процентів за користування кредитом, яка відображена у детальному розрахунку заборгованості. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем.
В той же час суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача штрафу, що нараховується за неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, слід відмовити.
Позивач зазначає, що відповідно до умов договору у разі невиконання та /або неналежного виконання зобов`язань за цим договором позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф, розмір якого становить 14000,00 грн.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, останній раз - Указом Президента України від 14.07.2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану», який затверджений Законом України від 15.07.2025 року № 4524-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 год 30 хв 03 лютого 2026 року на 90 діб.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення заборгованості за штрафом, що нараховується за невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором в сумі 14000,00 грн задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №23319 від 15.11.2024 року у розмірі 24475,08грн, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 17.12.2024 року по 10.03.2026р., що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитом (365% річних) та графіку платежів.
Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
З досліджених Договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, акту приймання-передачі наданих послуг №103 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 від 26.01.2026 року, витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №103 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 від 26.01.2026 року адвокатом Руденком К.В. складено адвокатський запит про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 , підготовлено позовну заяву у даній справі та клопотання про витребування доказів, і подано їх до суду, вартість послуг складає 10000,00грн..
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.
З урахуванням клопотання представника відповідача про зменшення розміру правової допомоги, зважаючи на те, що справа незначної складності, її розгляд проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якому представник позивача не брав участі в судових засіданнях. Оцінка дій, що полягали в підготовці адвокатського запиту в банк, складанні та поданні до суду позовної заяви та клопотання про витребування доказів, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних та значних витрат часу, обсяг і складність складених процесуальних документів адвокатом не є значними. Складання позовної заяви не потребувало докладання додаткових зусиль, оскільки позовна заява в переважній більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, та є типовою, а судова практика у такій категорії справ сформованою і сталою, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 7 000,00 грн.
Щодо витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача в розмірі 8000,00грн., суд зазначає, що між відповідачем ОСОБА_1 та АБ «Добринь» укладено договір -доручення №12/02/2026 про надання правничої допомоги від 12.02.2026 року, додатку 2 до договору – доручення №12/02/2026 про надання правничої допомоги від 12.02.2026 року та акту №61 від 11.05.2026 року зазначена вартість послуг в розмірі 8000,00грн., яка сплачена відповідно до платіжних інструкцій.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що представником відповідача обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, клопотань представника позивача щодо зменшення витрат на правову допомогу суду не надходило, тому така вимога підлягає до задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2 117,00грн. судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогами (24475,08*3328,00/38475,08).
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки позивач не наводить достатнє обґрунтування належності і допустимості доказів, які він просить витребувати та доказів неможливості отримання позивачем вказаних доказів самостійно.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 629, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за процентами за користування кредитом № 23319 від 15.11.2024 року за період з 17.12.2024 року по 10.03.2026р., що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитом (365% річних) та графіку платежів в сумі 24475,08 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять гривень 08 копійок).
В іншій частині вимог -відмовити.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41466388) судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 2 117,00грн. (дві тисячі сто сімнадцять гривні 00 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41466388) витрати на професійну правничу допомогу розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41466388) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.     
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. І. Кузьміна