Справа № 536/823/26
Провадження № 2/536/1195/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.
за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.
представника позивача ОСОБА_1 за угодою адвоката Горбенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Генерального штабу ЗСУ, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

В березні 2026 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Горбенко Т.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Генерального штабу ЗСУ, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, де просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком ОСОБА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог посилається, що позивач з липня 2015 року по червень 2023 року перебував в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , батьком якого записаний позивач, проживали в с.Садки. В червні 2023 року ОСОБА_2 разом зі своїм старшим сином ОСОБА_5 залишила місце постійного проживання і виїхала за межі України, з 26.07. 2023 перебуває на території Болгарії, де зареєстрована, як біженка. Син ОСОБА_4 залишився проживати з батьком, позивачем ОСОБА_1 , який самостійно його виховує та матеріально утримує. 
18 вересня 2025 року ОСОБА_1 був призваний за загальною мобілізацією на військову службу до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і після проходження навчання до теперішнього часу проходить службу в у військовій частині НОМЕР_1 . 
З заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини позивач звертається з метою звільнення з військової служби в відповідності до положень п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де передбачено, що під час дії воєнного стану підлягають звільненню з військової служби – військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. 
В судовому засіданні уповноважений представник позивача позов підтримала та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. 
Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, судова повістка направлена за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення повістки у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, причини неявки не повідомила. 
Відповідач: Генеральний штаб Збройних сил України в судове засідання представник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через ЄСІТС-«Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, з заявою про відкладення судового засідання не звертались, причини неявки не повідомили.
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання представник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через ЄСІТС-«Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, з заявою про відкладення судового засідання не звертались, причини неявки не повідомили. 
Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району в судове засідання представник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через ЄСІТС-«Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, з заявою про відкладення судового засідання не звертались, причини неявки не повідомили.
Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, свідка, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення
повинно базуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з
дотриманням норм процесуального права. 
Установлено, що батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Кременчук, є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого 30 серпня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис №807.
Згідно акту від 22.09.2025 складеного депутатом Кам`янопотоківської сільської ради Винником Р.О. в присутності сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в АДРЕСА_1 фактично проживають ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . 
Як слідує із довідки від 24.09.2025 №311 малолітній ОСОБА_3 був зарахований до першого класу Садківського ліцею 01.09.2023, проживає в АДРЕСА_1 , навчанням та вихованням якого займається батько, який активно співпрацює з класним керівником та відвідує батьківські збори. 
Згідно характеристики виданої Кам`янопотоківською сільською радою 25.09.2025, ОСОБА_2 зареєстрована як ВПО з 2014 року в АДРЕСА_1 та проживала з січня 2016 року по червень 2023 року, та з червня 2023 року за даною адресою не проживає, разом із сином ОСОБА_5 виїхала за кордон, молодшого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишила з батьком ОСОБА_1 , який піклується про дитину.
Солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 10 лютого 2026 року, як вказано в довідці від 19.02.2026 військової частини НОМЕР_1 .
Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 25.07.2023 перетнула кордон України на виїзд і не поверталася.
Свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_1 її брат, проживав з ОСОБА_11 , мають сина ОСОБА_4 . Десь в червні 2023 року ОСОБА_9 покинула сина ОСОБА_4 і виїхала з своїм старшим сином ОСОБА_5 за кордон, зараз проживає в Болгарії, телефонувала їй, просила вибачення, ОСОБА_4 проживав з батьком в с.Садки, вона допомагала, коли батько дитини, її брат ОСОБА_1 був призваний на військову службу, вона взяла ОСОБА_4 проживати до себе в сім`ю, де він зараз і перебуває, вона має ще двох своїх маленьких дітей.
З наведених обставин у позові та які підтверджені матеріалами справи вбачається, що позивач зі своїм сином проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 залишила дитину на виховання та утримання батька ОСОБА_1 , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, виїхала за кордон де перебуває і зараз. По теперішній час участі у вихованні та утриманні сина вона не приймає, не цікавиться його станом здоров`я, матеріально його не забезпечує.
Таким чином, факт самостійного виховання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 підтверджується довідками відповідних органів, які маються в матеріалах справи, показаннями свідка. 
Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Позивачем вказується, що встановлення факту самостійно виховання та утримання малолітньої дитини зумовлено необхідністю не тільки представляти інтереси дитини у навчальних та медичних закладах, де можливо забезпечити дитині повний обсяг її прав, або в органах державної влади, як-то у органах ДМС, ЦНАП при отриманні документів без матері, а й задля реалізації та забезпечення прав дитини та для вирішення питань пов`язаних з військовим обліком передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду, така особа має право на відстрочку від мобілізації. Додатком 5 "Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу пі час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, для оформлення відстрочки за п. 4 ч. 1ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено надання ТЦК рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.
Подання заяви про оформлення відстрочки також необхідне у силу абз. 5 п. З ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", який передбачає звільнення з військової служби у воєнний час особи, яка має дитину віком до 18 років і самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду.
У постанові від 02.04.2025 у справі № 127/3622/24 (провадження № 61-12634св24) колегія Третьої судової палати Касаційного цивільного суду наголосила на тому, що «в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка залишилася без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.
Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. 

Керуючись ст.13, 81, 259,263-265 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Генерального штабу ЗСУ, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. 
У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя	С. М. Клименко	

Повний текст судового рішення складено 03.06.2026.