Справа № 471/154/26
Провадження №2/471/272/26 
Номер рядка звіту 40

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне)

"22" травня 2026 р. Братський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді – Жили Н.М.,
за участю секретаря судового засідання – Холоденко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір №1958090 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало позичальнику грошові кошти в гривні (далі - кредит) в сумі 6000,00 грн строком на 360 днів, стандартна процентна ставка - 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язки, передбачені Кредитним договором. 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на карту останнього.
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Кредитного договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
28.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (далі – ТОВ «СВЕА ФІНАНС», Новий кредитор) було укладено Договір факторингу №01.02-25/25 (далі – Договір факторингу), відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-25/25 від 28.07.2025 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 28 500 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість по відсотках - 10500 грн, пеня– 12000,00 грн.
Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором № 1958090 від 15.12.2024 р. у розмірі 28500,00 грн та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2662,40 грн. 
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2026 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах наявне клопотання, в якому представник позивача просить суд розглянути справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. № 110).
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, надісланою йому рекомендованим листоми з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, однак лист повернувся на адресу суду з зазначенням на конверті причини повернення - "адресат відсутній", що відповідно до пункту 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення повістки в день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки (а.с.№ 123, 131). За таких обставин суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. 
Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позовну заяву, позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити у вищевказаній цивільній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Під час розгляду справи по суті встановлено, що 15.12.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений Договір №1958090 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає відповідачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язки, передбачені Договором. 
Кредитний договір було укладено в електронній формі. 
Відповідно до п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4, п.1.5.1 Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає – 6 000,00 грн; строк кредиту - на 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (а.с. № 15-27).
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на карту відповідача, яку відповідач вказав при оформлені кредиту, що підтверджується листом за Вих. № 20250730-2673 від 30.07.2025 (а.с.№ 60)
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Кредитного договору, сплачуючи щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, яка за розрахунком наданим позивачем, складає 28500 грн (а. с. № 53-59).
28.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «СВЕА ФІНАНС») (Фактор) було укладено Договір факторингу № 01.02-25/25, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) Фактору права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановленні цим Договором (а.с. № 61-74).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників в електронному вигляді до Договору факторингу №01.02-25/25 від 28.07.2025 р. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №1958090 від 15.12.2024 року в сумі 28500,00 грн (а. с. №88).
Як зазначає в позовній заяві позивач, станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за Кредитним договором №1958090 від 15.12.2024 року становить - 28500,00 грн, з яких:
- заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 грн;
- заборгованість по відсотках - 10500,00 грн;
- сума штрафних санкцій -12 000,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19. 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 4, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 вказаного Закону визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції.
Так, згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦУ України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань за Кредитним договором та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.  Оскільки відповідачем порушені умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства України, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Кредитним договором, яка складається з:
- заборгованості по тілу кредиту - 6000,00 грн;
- заборгованість по відсотках - 10500,00 грн. 
Пунктом 6.4 Кредитного договору передбачена відповідальність споживача за невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом у вигляді штрафу у розмірі 900,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 180,00 грн, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком.
Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником штрафу, штрафу за невиконання та/або неналежне виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язаннь. 
У зв`язку із викладеним, позовні вимоги про стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 12000 грн. задоволенню не підлягають. 
Отже, стягненю з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за 
Договором №1958090 про надання споживчого кредиту від 15.12.2024 р. в розмірі 16500 гривень, з яких:
- заборгованості по тілу кредиту - 6000,00 грн;
- заборгованість по відсотках - 10500,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів №1328 від 30.01.2026 року при пред`явленні позову до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2662,40 гривень (а. с. № 14).
У зв`язку з частковим задоволенням позову (57,89%), до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1541,26 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 205, 207, 526, 527, 530, 610, 612, 626, 627, 629, 633, 634, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263 -265, 280-283 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8), заборгованість за Договором № 1958090 про надання споживчого кредиту від 15.12.2024 року в розмірі 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) судовий збір в розмірі 1541,26 грн (одна тисяча п`ятсот сорок одна гривня двадцять шість копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити. 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8. 
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя 		  Жила Н. М.