МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 р. 	справа № 400/13779/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідачів	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,   Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 26.11.2025 року № 87 в частині, зобов`язання вчинити певні дії	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач або ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 87 від 26.11.25 р. в частині, що стосується відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 листопада 2025 р. про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та за наслідками її розгляду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення, яким йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є протиправним, оскільки він має право на відстрочки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Позивач зазначив, що він є батьком на утриманні якого перебувають троє дітей віком до 18 років та він не має заборгованість із сплати аліментів. Крім того, позивач зазначив, що Сімейний кодекс України передбачає безумовний обов`язок утримання батьками неповнолітньої дитини. При цьому, це утримання може відбуватися у різні способи: за домовленістю між батьками або шляхом сплати аліментів за рішенням суду або за договором, укладеним відповідно до ст. 189 СК України, безпосередньо витрати на утримання дитини під час проживання з нею однієї сім`єю та інше. Отож, оскільки законодавцем прямо вказано на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, як умови надання відстрочки, це вказує, що законодавець свідомо передбачає право на надання відстрочки тому військовозобов`язаному, який не проживає з дітьми, але утримує їх у спосіб сплати аліментів чи у інший спосіб за домовленістю з матерію дитини. 
Від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач 21.11.25 р. подав через застосунок «Дія» заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". За наслідками розгляду заяви позивача прийнято рішення, оформлене протоколом № 87 від 26.11.25 р. про відмову у наданні позивачу відстрочки, оскільки відсутній договір між батьками про місце проживання дитини і участь батька у вихованні. Відповідач вважає, що визначальним фактором є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей. Що стосується аліментів, то на думку відповідача, сам факт сплати аліментів сам по собі не свідчить про повноту визначення чи перебуває особа на утриманні. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив проти обґрунтувань відповідача та повністю підтримав позовні вимоги. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучив до участі у справі в якості другого відповідача комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Позов є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження. 
При цьому, позивач з 14.02.14 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 14.02.14 р. виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають двох спільних дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Окрім того, ОСОБА_1 від попередньо зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_7 має спільну доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати поруч із матір`ю.
Відповідно до повідомлення із Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві від 20.11.25 р. за № 156833, станом на 01.12.25 р. у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 66664525 з примусового виконання судового наказу № 2/481/175/2023 від 26.09.23 р. Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, щомісячного утримання доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
21.11.25 р. позивач через застосунок «Дія» подав заяву № 20251121 179210 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. До поданої заяви ОСОБА_1 додав наступні документи: копію паспорту громадянина України, копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , довідку із Корабельного відділу ДВС від 20.11.25 р. за № 156833, заяву від 21.11.25 р. 
26.11.25 р. за вих. № 5252 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 направлено повідомлення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у якому зазначено, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_8 розглянуто заяву ОСОБА_1 та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Так, протоколом від 26.11.25 р. № 87 комісія ухвалила рішення про відмову наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомила, що останній підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Підставою для відмови стало те, що додані до заяви документи не підтверджують право на відстрочку. Порушено вимоги додатку 5 до Порядку Постанови КМУ № 560 (відсутній договір між батьками про місце проживання дитини і участь батька у вихованні).
Вважаючи протиправним вищезазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.22 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р. строком на 30 діб.
Дія указу Президента України № 64/2022 від 24.02.22 р., зокрема дія воєнного стану на території України пролонгується станом на теперішній час. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.93 р. № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII).
Статтею 23 Закону № 3543-XII передбачено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до пункту 3 частини третьої цієї статті призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Згідно частини восьмої статті 23 Закону № 3543-XII, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.24 р. № 560 (далі - Порядок № 560).
Відповідно до пунктів 56-57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону № 3543-ХІІ.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
За наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (пункт 59 Порядку №560).
Відповідно до пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Поряд із цим, Додатком 5 до Порядку № 560, затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Зокрема, документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону №3543-XII є:
- свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів:
- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);
- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;
- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;
- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;
- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька);
- інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) “стягнення аліментів” з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.
Як вбачається з матеріалів справи, повивач вважає, що має право на відстрочку відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, оскільки має трьох рідних дітей до 18 років та відсутність заборгованості зі сплати аліментів.
Відповідач такого права не визнає із посиланням на відсутність договору між батьками про місце проживання дитини і участь батька у вихованні.
Суд не може погодитися з також позицією відповідача, оскільки відповідно до додатку 5 Порядку № 560, ІНФОРМАЦІЯ_2 не враховано, що для підтвердження цього факту додаток 5 Порядку № 560 передбачає й інші, альтернативні документи.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 3 ст. 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
При цьому, суд зауважує, що саме на рівні Основного Закону держави закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частини друга та третя статті 51 Конституції України).
Приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції встановлено, що засади регулювання шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства визначаються виключно законами України.
Конституційний обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до частини першої статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 СК України).
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Таким чином обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладається на її батьків і є їх особистим та невідчужуваним обов`язком, від якого вони не можуть відмовитися. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 р. у справі №201/5972/22.
Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 25 квітня 2018 р. у справі № 572/1762/15-ц виснувала, що сплата аліментів є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
З урахуванням закріпленого у сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків питання щодо осіб, на яких покладається обов`язок утримання дитини, та відсутності боргу зі сплати аліментів, суд не може погодитися з позицією відповідача про необхідність позивачу доводити факт утримання рідних неповнолітніх дітей.
Таким чином, рішення оформлене протоколом № 87 від 26.11.25 р. про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушеного права позивача є обраним позивачем спосіб, шляхом зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву позивача. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 331,20 грн., доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали. Тому, судовий збір в сумі 1 331,20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 87 від 26.11.25 р. про відмову у наданні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
3. Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та додані до неї документи про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та повідомити заявника про прийняття відповідного рішення у строк і спосіб, що визначені Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.24 р. № 560.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз