ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 523/24685/25  Номер провадження 22-ц/814/2221/26	Головуючий у 1-й інстанції Тимофєєва Г. Л.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Устимчик Михайло Володимирович, на додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі – ТОВ «Фінпром Маркет») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит №71483653 від 26 квітня 2025 року в розмірі 20720,00 грн та судових витрат.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71483653, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,5%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту – 15,00% від суми наданого кредиту.
Кредитодавець, на виконання умов кредитного договору, виконав свої зобов`язання та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн.
04 червня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15082281 до договору позики №71483653 від 26 квітня 2025 року, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості в розмірі 11900,00 грн на 120 днів та визначили графік погашення заборгованості.
16 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінпром Маркет» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до відповідача за договором про надання коштів у кредит №71483653 від 26 квітня 2025 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 20720,00 грн. 
Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 23 січня 2026 року позов ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №71483653 від 26 квітня 2025 року у сумі 5670,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» 662,80 грн в рахунок відшкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви та 1231,20 грн витрат на правничу допомогу.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
24 січня 2026 року до Машівського районного суду Полтавської області звернувся представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Устимчик М.В. з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №523/24685/25 за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат, пов`язаних з надання правничої (правової) допомоги по договору про надання правової допомоги № 06/11/2024 від 06 листопада 2024 року у розмірі 20000,00 грн. 
В обґрунтування заяви представник відповідача посилався на те, що 20 січня 2026 року відбулось судове засідання у цивільній справі №523/24685/25, в результаті якого суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відкладено дату та час проголошення рішення на 23 січня 2026 року.
Представник відповідача зазначав, що 16 січня 2026 року стороною відповідача до суду подано заяву в якій зазначено про те, що докази витрат на правничу допомогу, у разі необхідності їх надання, будуть надані протягом 5-ти днів з дня ухвалення рішення суду.
Посилаючись на приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України та строки подачі доказів понесених витрат після ухвалення судового рішення, а також враховуючи що однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати, представник відповідача просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.
Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Устимчика М.В. про відшкодування витрат, пов`язаних з правовою/правничою допомогою в сумі 20000,00 грн по цивільній справі №523/24685/25 за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року не погодився відповідач, в інтересах якого діє представник – адвокат Устимчик М.В., та оскаржив його в апеляційному порядку подавши до суду апеляційну скаргу в якій просить суд додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року по справі № 523/24685/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 суму судових витрат, пов`язаних з правою/правничою допомогою по договору про надання правничої (правової) допомоги № 06/11/2024 від 06 листопада 2024 року в межах справи № 523/24685/25 у сумі 14528,00 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки адвокат з клієнтом у договорі погодили всі істотні умови та вартість наданих послуг, а до заяви про ухвалення додаткового рішення надано докази на підтвердження виконаних робіт та понесених відповідачем витрат.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, в інтересах якого діє представник Ґедзь О.В., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року без змін, як законне та обґрунтоване.
Зауважує, що заявлені до стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу значно завищенні та не відповідають складності справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Предметом апеляційного перегляду є додаткове рішення суду першої інстанції, яким вирішено питання розподілу судових витрат, а тому, за правилами статті 369 ЦПК України, справа підлягає розгляду в апеляційному суді без повідомлення учасників справи.
Позиція суду апеляційної інстанції
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною третьою вище вказаної статті визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частини перша - третя статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Тобто, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №671/1957/20.
З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2024 року між адвокатським бюро «Діамант» в особі керуючого адвоката Устимчика М.В. та відповідачем укладено договір про надання правової допомоги № 06/11/2024.
Відповідно до пункту 3.1. якого розмір гонорару, який Клієнт сплачує на користь Бюро за надану у межах цього договору правничу (правову) допомогу, зокрема за участь у суді першої інстанції в одній справі, щодо захисту прав та інтересів клієнта, та становить фіксований розмірі гонорару 20000,00 грн.
Згідно пункту 3.1.1. сторони погодили, що до складу гонорару, який визначений пунктом 3.1 договору входить наступний обсяг правничої допомоги: 
-надання усної консультації в тому числі але не виключно по одній судовій справі 1000,00 грн до 1 години;
-надання усної консультації по одній судовій справі 2000,00 грн від 1 до 2 годин; 
-складання, формування позовної заяви з додатками до неї від 1 до 10 сторінок включно набраного 12 (дванадцятим) розміром шрифту Times New Roman з інтервалом між строками 1 або текст якого в системі ЄСІТС складає від 1 до 15 сторінок 8000,00 грн; 
-більше 10 сторінок включно набраного 12 (дванадцятим) розміром шрифту Times New Roman з інтервалом між строками 1 або текст якого в системі ЄСІТС складає більше 20 сторінок 15000,00 грн;
-участь у судовому засіданні загальна тривалість якого, з урахуванням часу очікування від часу на який призначено судове засідання, від 1 год 30 хв – 4000,00 грн;
-участь у судовому засіданні загальна тривалість якого, з урахуванням часу очікування від часу на який призначено судове засідання, що перевищує 1 год 30 хв- 8000,00 грн;
-складення та оформлення апеляційної/касаційної скарги 10000,00 грн (а.с.120-121).
Як вбачається з детального опису робіт надання послуг правової/правничої допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги № 06/11/2024 від 06 листопада 2024 року станом на 24 січня 2026 року в межах справи 523/24685/25, відповідачеві були надані такі послуги: 1) надання усної консультації по одній судовій справі тривалістю від однієї до двох годин, яка включала в себе консультацію з приводу обґрунтованості позовної заяви та визначення необхідності участі представника у судовому засіданні, надання консультації щодо питання доцільності та обґрунтованості подання до суду процесуального документу в якому клієнт зазначає підстави з яких позов не може бути задоволено; 2) складання та формування процесуального документу більше 10 сторінок (а.с.122).
Судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що представник відповідача подав до суду заяву-пояснення, посилаючись на положення пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України, з зазначенням орієнтовного розміру судових витрат, які очікує понести відповідач - 20000,00 грн.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що договором допомоги № 06/11/2024 від 06 листопада 2024 року взагалі не передбачено надання такої послуги клієнту, як подання пояснень по справі.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що консультація, про яку вказано в детальному описі робіт/наданих послуг, не дає можливості встановити тривалість її проведення, що в свою чергу позбавляє апеляційний суд стягнути кошти за її проведення. 
Поряд з іншим слід зазначити, що договір про надання правової/правничої допомоги № 06/11/2024 було укладено 06 листопада 2024 року, в той час як ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит №71483653 від 26 квітня 2025 року в розмірі 20720,00 грн в листопаді 2025 року, тобто, вже після укладення договору про надання правничої допомоги, що не позбавляло адвоката конкретизувати умови договору, в тому числі, і з приводу наданих послуг.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04,§ 268)).
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Отже, зважаючи на вище вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки заява про надання пояснень подано не у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк, а представник відповідача з першою заявою по суті спору не подав попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат. Також суд апеляційної інстанції підсумовуючи зауважує, що з детального опису робіт неможливо встановити час витрачений адвокатом, крім того послуги, які були надані клієнту не охоплювалися договором.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Устимчик М.В., слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року - без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, що понесені сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Устимчик Михайло Володимирович – залишити без задоволення.

Додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль
Судді         Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак