ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/713/20 (908/908/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Погребняка В. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Запорізької міської ради

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026
у складі колегії суддів: Мартинюка С. В.- головуючого, Фещенко Ю. В., Соп`яненко О. Ю.
у справі № 908/713/20 (908/908/25)
за первісною позовною заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" Загрія Р.О.
до Запорізької міської ради 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1. Приватне підприємство "Піранья"
2. ОСОБА_1 
3. ОСОБА_2 
4. ОСОБА_3 
5. ОСОБА_4 
6. Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"
7. Комунальне підприємство "Водоканал"
8. Концерн "Міські теплові мережі"
про зобов`язання вчинити певні дії,
за зустрічною позовною заявою Запорізької міської ради
до 1. ОСОБА_2 
2. ОСОБА_3 
3. ОСОБА_4 
4. ОСОБА_1 
5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" 
про витребування майна із чужого незаконного володіння
та за позовною заявою  ОСОБА_1 
до Запорізької міської ради
про зобов`язання вчинити певні дії
в межах справи № 908/713/20 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль"

ВСТАНОВИВ
Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції
1. 10.12.2025 рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №908/713/20 (908/908/25) первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" (далі - ТОВ "Грааль", вх. № 992/08-07/25 від 08.04.2025) задоволено. 
Зобов`язано Запорізьку міську раду прийняти до комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя Запорізької області частку 759/1000 гуртожитку/літ.А-5/ по АДРЕСА_1 , у тому числі: житлове приміщення 41 по АДРЕСА_1 на компенсаційні основі у розмірі 18 600 грн без додаткових умов. Стягнуто з Запорізької міської ради на користь ТОВ "Грааль" 3 028 грн судового збору. 
Зустрічний позов Запорізької міської ради (вх. № 1201/08-07/25 від 22.04.2025) задоволено частково. 
Витребувано у ОСОБА_2 на користь Запорізької міської ради 8/100 частки гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 768 м2, технічний паспорт та всю наявну документацію. Витребувано у ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради 3/500 частки гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 768 м2, технічний паспорт та всю наявну документацію. Витребувано у ОСОБА_4 на користь Запорізької міської ради 27/1000 частки гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 768 м2, технічний паспорт та всю наявну документацію. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Запорізької міської ради 2 422,40 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради 2 422,40 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Запорізької міської ради 2 422,40 грн судового збору. 
В іншій частині зустрічного позову відмовлено. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 (вх. № 1590/08-07/25 від 16.05.2025) відмовлено.
2. Не погодившись із зазначеним рішенням, Запорізька міська рада звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2025 у справі № 908/713/20 (908/908/25) в частині відмови у задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про витребування на користь Запорізької міської ради 1/40, 1/100, 1173/10000 частки гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Запорізької міської ради в цій частині задовольнити.
3. 04.02.2026 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у справі № 908/713/20 (908/908/25) апеляційну скаргу Запорізької міської ради залишено без руху та запропоновано апелянту протягом 10 днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 202 108,70 грн. Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до витягу Фонду державного майна України станом на 15.11.2025, що міститься в електронних матеріалах справи вбачається, що остання оцінка майна гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 5768 м2 проведена на підставі довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 15.11.2025, відповідно до якої вартість всього гуртожитку становить 73 724 628,62 грн. Виходячи з вказаної суми судом розраховано суму судового збору для сплати скаржником за подання апеляційної скарги. 
4. 12.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Запорізької міської ради надійшла заява про усунення недоліків, в якій скаржник вважає, що за подання апеляційної скарги Запорізька міська рада повинна сплатити 18 168 грн, що нею було зроблено відповідно платіжної інструкції від 02.02.2026 № 105, копія якої додається.
5.  Запорізька міська рада вважає, що судом апеляційної інстанції помилково обчислено суму судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вартості об`єкту нерухомого майна без врахування положень Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", який встановлює спеціальний порядок передачі гуртожитків у власність територіальних громад та спеціальний механізм визначення їх вартості у випадках компенсаційної або частково-компенсаційної передачі. 
6. Запорізька міська рада посилається на те, що балансова вартість (залишкова) частки (759/1000) будівлі гуртожитку станом на 01.01.2020 становить 144 100 грн. За результатом проведеної інвентаризації на підставі наказу № 1 від 03.06.2024 складено інвентаризаційний опис , в якому зазначено, що балансова вартість частки 759/1000 гуртожитку становить 18 600 грн. 
7. Виходячи з суми 18 600 грн скаржником розраховано вартість всієї будівлі станом на 01.01.2024 в розмірі 24 505,96 грн. Оскільки розмір судового збору не може бути меншим 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржник вважає, що сума судового збору за подання апеляційної скарги становить 18 168 грн. 
8. Скаржник також посилається на постанову Верховного Суду від 24.09.2025 по справі №914/2350/18 (914/3089/20), за змістом якої, у випадку здійснення передачі у власність позивача спірного нерухомого майна на частково-компенсаційній або компенсаційній основі, то розмір такої компенсації здійснюється відповідно до вартості гуртожитків, за якою їх було включено до статутних капіталів відповідних товариств з урахуванням зменшення вартості внаслідок нарахованого фізичного зносу або збільшення вартості в результаті фактично підтверджених витрат власників на проведення капітального ремонту за час перебування гуртожитків у їхній власності, але не за дійсною вартістю такого нерухомого майна.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
9. 17.02.2026 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у справі № 908/713/20 (908/908/25) апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2025 у цій справі - повернуто заявникові. 
10. Ухвала мотивована тим, що апелянтом не усунуто недоліки поданої ним апеляційної скарги у строк, встановлений судом, що є підставою для повернення апеляційної скарги її заявнику.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
11. 07.03.2026 Запорізькою міською радою подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 908/713/20 (908/908/25) та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги.
12. Скаржник доводить, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права (ст. 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку") та порушено норми процесуального права, а саме - ст. 86, п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України.
13. Скаржник, посилаючись на сталість позиції Верховного Суду про те, що ціна позову визначається станом на момент звернення до суду, вказує, що зустрічний позов подано 22.04.2025, однак суд апеляційної інстанції визначив вартість спірного майна на підставі витягу, сформованого Фондом державного майна України станом на 15.11.2025, тобто через майже сім місяців після подання позову, що суперечить вимогам ст. 163 ГПК України. 
14. Запорізька міська рада, посилаючись на Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" доводить, що фактично суд ототожнив інформаційний витяг із належним доказом дійсної вартості майна без здійснення оцінки його допустимості та належності як доказу, а саме - не встановив, чи є витяг звітом про оцінку; не дослідив методологію визначення вартості; не перевірив дотримання національних стандартів оцінки; не з`ясував, чи враховано правовий режим об`єкта; не надав оцінки допустимості такого доказу. 
15. Також скаржник наполягає, що при здійсненні процедури передачі гуртожитку у комунальну власність визначення іншої вартості, ніж балансова Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку" не передбачено.
16. Скаржник вказує, що станом на 01.01.2024 залишкова вартість належної ТОВ "ГРААЛЬ" частки гуртожитку, а саме: 759/1000, становить 18 600 грн, отже 24 505,93 грн - є вартістю всієї будівлі гуртожитку, а тому керуючись пунктом 6 частини 2-1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання апеляційної скарги Запорізька міська рада повинна була сплатити18 168,00 грн, що нею і було зроблено. Крім того, зазначає, що обов`язок Запорізької міської ради зі сплати судового збору саме у розмірі 12 112 грн був встановлений в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 у справі 908/713/20 (908/908/25), яка набрала законної сили.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
17. 16.04.2026 ПП "Піранья" подало відзив, в якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, стверджуючи про обґрунтованість останньої. ПП "Піранья" вказує, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 04.02.2026 для розрахунку взяв для розміру судового збору витяг Фонду державного майна України станом на 15.11.2025, що міститься в електронних матеріалах справи, пояснюється тим, що у справі є багато документів, в яких встановлена вартість гуртожитку, а саме звіти про оцінку майна. Вказана ліквідатором в первісному позові балансова вартість 759/1000 частин гуртожитку як 18 600 грн не ґрунтується на жодному нормативному акті. Скаржник не виконав ухвалу апеляційного суду про залишення скарги без руху та не оскаржує її, тому ухвала про повернення апеляційної скарги є законною. 
18. 17.04.2026 ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу. ОСОБА_1 заперечує доводи скаржника та просить залишити скаргу без задоволення, ухвалу - без змін. Вказує, що прохання скаржника передати справу для продовження розгляду апеляційної скарги виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. Скаржник не конкретизує які норми та яким чином порушив суд апеляційної інстанції. Скаржник не оскаржив ухвалу суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, а тому безпідставно посилається, що судом апеляційної інстанції неправильно визначено ціну позову. Посилання скаржника на положення Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку" вважає такими, що не стосуються сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
19. 20.04.2026 від ОСОБА_4 надійшов відзив на касаційну скаргу. Вважає, що касаційна скарга не містить порушень норм права в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 04.02.2026, тому відсутні підстави вважати її незаконною, а незгода скаржника із розрахунком апеляційним судового збору не є порушенням судом норм матеріального або процесуального права. На думку ОСОБА_4 касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
20. 20.04.2026 від ОСОБА_5 до Суду надійшов відзив, в якому вона доводить, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. ОСОБА_5 вважає, що суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями передавати справу для продовження розгляду апеляційної скарги, касаційна скарга не містить зазначення які норми матеріального чи процесуального права та яким чином порушив суд апеляційної інстанції взявши за основу розрахунку витяг Фонду державного майна України. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
21. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
22. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання обґрунтованості ухвали господарського суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги Запорізької міської ради на підставі ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 260 ГПК України у зв`язку неусуненням недоліків апеляційної скарги, а саме несплатою судового збору у встановленому розмірі.
23. Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
24. У цій справі судом першої інстанції розглядався зустрічний позов Запорізької міської ради до п`яти відповідачів про витребування на користь міської ради часток гуртожитку. 
25. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням суду першої інстанції в частині відмови Запорізькій міській раді у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , скаржником було подано апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції з проханням скасувати рішення в зазначеній частині та прийняти нове про задоволення позову.
26. Зазначена апеляційна скарга була залишена судом апеляційної інстанції без руху ухвалою від 04.02.2026 з тих підстав, що скаржником не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. 
27. Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. 
28. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (ч. 2 ст. 260 ГПК України).
29.  В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 2, 4 ст. 174 ГПК України).
30. Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
31. Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
32. Ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми (пп. 6 п. 2 ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону). 
33. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.08.2020 у справі № № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
34. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
35. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
36. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
37. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).
38. Як вже зазначалося, Запорізька міська рада оскаржила до суду апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про витребування на користь Запорізької міської ради 1/40, 1/100, 1173/10000 частки гуртожитку, що є майновими вимогами.
39. Скаржник в касаційній скарзі, стверджуючи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального закону (ст. 86, п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України), наполягає на невірному обрахунку апеляційним судом належної до сплати суми судового збору та неналежності доказу, покладеного судом в основу своїх розрахунків. 
40. Розраховуючи суму судового збору, належного до сплати скаржником, апеляційний суд вказав, що "відповідно до витягу Фонду державного майна України станом на 15.11.2025, що міститься в електронних матеріалах справи вбачається, що остання оцінка майна гуртожитку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, загальною площею 5768 м2 проведена на підставі довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 15.11.2025, відповідно до якої вартість всього гуртожитку становить 73 724 628,62 грн".
41. Закон передбачає обчислення суми судового збору, виходячи з вартості спірного майна та, поряд з цим, не визначає кола виключних доказів, на підставі яких встановлюється така вартість. За таких обставин до документів, що надаються на підтвердження вартості майна доцільно застосувати загальні принципи доказів.
42. Частина перша, друга статті 73 ГПК України визначають, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
43. Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
44. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
45. Отже подані учасниками справи та наявні в матеріалах справи документи на підтвердження вартості майна, в тому рахунку для цілей обчислення судового збору, мають бути досліджені судом як письмові докази з урахуванням вимог ст. 73 - 79, 86 ГПК України. 
46. Відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 17.05.2018 № 658 "Про затвердження Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку" електрона довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості - документ, сформований на запит фізичної або юридичної особи на підставі даних про об`єкт нерухомості, внесених до Єдиної бази даних звітів про оцінку за допомогою мережі Інтернет, та містить оціночну вартість такого об`єкта, розраховану модулем електронного визначення оціночної вартості (п. 6 Розділу І).
47. Пунктами 4 - 6 Розділу ІІІ зазначеного Наказу визначено, що на підставі даних про об`єкт нерухомості Модуль Єдиної бази розраховує оціночну вартість такого об`єкта нерухомості. За результатом визначення оціночної вартості об`єкта нерухомості Модулем формується довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості відповідно до додатка 2 цього Порядку, з автоматичним присвоєнням кожній довідці унікального реєстраційного номера. Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості є чинною впродовж 30 календарних днів з дня її формування Єдиною базою.
48. З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції Запорізька міська рада звернулася 30.01.2026, водночас судом апеляційної інстанції було здійснено розрахунок судового збору за подання апеляційної скарги, виходячи з вартості майна, зазначеної в довідці про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 15.11.2025 без урахування строку її чинності відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 17.05.2018 № 658 "Про затвердження Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку".
49. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що аналіз ст. 162, 163 ГПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець пов`язує визначення ціни позову з моментом пред`явлення позову до суду. Однак, суд апеляційної інстанції здійснював розрахунок належного до сплати судового збору за подання апеляційної скарги, який має обчислюватися у розмірі 150 відсотків від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви виходячи з ціни позову (вартості майна), не станом на дату звернення Запорізької міської ради із зустрічним позовом у квітні 2025 року, а станом на дату через сім місяців після подання позову. 
50. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції положень ст. 86, п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України та вважає, що апеляційний суд залишив без руху апеляційну скаргу Запорізької міської ради, з підстав несплати судового збору у встановленому законом обсязі, визначивши розмір судового збору без належного дослідження доказів на підтвердження вартості спірного майна. Відтак суд апеляційної інстанції передчасно постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги.
51. Отже, касаційна скарга Запорізької міської ради підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню.
52. Поряд з цим Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на положення Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", оскільки у цьому випадку не розглядається питання розміру компенсації вартості гуртожитків, що передаються відповідно до цього Закону у власність територіальних громад на частково-компенсаційній або компенсаційній основі. Щодо доводів, викладених у відзивах на касаційну скаргу стосовно неоскарження скаржником ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, Суд звертає увагу на аналогічно застосований підхід у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.10.2022 у справі № 911/3554/17 (911/401/21) про скасування ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду з тих мотивів, що судом невірно було обраховано належну до сплати суму судового збору за подання апеляційної скарги. 

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
54. Згідно з ч. 6 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 310 ГПК України, касаційна скарга задоволенню, ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 скасуванню, а справа направленню до апеляційного господарського суду для продовження розгляду. 

В. Розподіл судових витрат
55.  У зв`язку з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду питання щодо розподілу витрат відповідно до ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Запорізької міської ради задовольнити. 
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 908/713/20 (908/908/25) скасувати. 

3. Справу передати до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков 

В. Погребняк