ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/2280/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/2280/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування рішень, бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області №7 від 28.02.2025року в частині відмови в зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 респіраторником в 11-му ВГРЗ Центрального штабу ДВГРС з 20.05.1999 по 31.08.1999р. до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Кіровоградській області в зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 респіраторником в 11-му ВГРЗ Центрального штабу ДВГРС з 20.05.1999 по 31.08.1999р. до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Кіровоградській області в частині не розгляду та не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 респіраторником, командиром відділення, помічником командира взводу, помічником командира загону з 01.02.2004р. по 15.07.2013р до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи в 11-му ВГРЗ Центрального штабу ДВГРС з 20.05.1999р.по 31.08.1999р. та в Олександрійському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному)загоні ДСВАРС МНС з 01.02.2004р. по 15.07.2013р. до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного
Фонду України у Кіровоградській області №112750008346 від 18.03.2025р., про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 розділу ХІV ЗУ “ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Кіровоградській
області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.03.2025року з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до пільгового стажу ,що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 розділу ХІV ЗУ “ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи з 20.05.1999р. по 31.08.1999р. та з 01.02.2004р. по 15.07.2013р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховані спірні періоди до страхового стажу та як наслідок безпідставно відмовлено у призначені пенсії через відсутність такого стажу. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28 лютого 2025 року в частині, в якій ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду праці з 20 травня по 31 серпня 1999 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28 лютого 2025 року щодо розгляду питання про зарахування до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоду праці з 01 лютого 2004 року по 15 липня 2013 року. Визнано протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18 березня 2025 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі заяви від 10 березня 2025 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 10 березня 2025 року, керуючись приписами пункту “а” частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і правовими висновками суду. Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині вимог. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживає на території Кіровоградської області (а.с.13).
05 грудня 2024 року йому виповнилось 50 років.
22 січня 2025 року звернувся до Управління зі заявою про підтвердження пільгового стажу роботи (воєнізований гірничорятувальний загін Міністерства надзвичайних ситуацій України з урахуванням усіх реорганізацій). 
Заяву розглянула Комісія Управління та до пільгового стажу за Списком №1 зарахували такі періоди праці: з 01 вересня 1999 року по 29 жовтня 2000 року; з 26 грудня 2000 року по 09 березня 2002 року; з 18 березня 2002 року по 31 січня 2004 року.
Комісія Управління не зарахувала до пільгового стажу період праці з 20 травня по 31 серпня 1999 року оскільки відсутні матеріали атестації робочих місць. 
10 березня 2025 року позивач звернувся зі заявою до Управління про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. 
Заяву за принципом екстериторіальності передали на розгляд Управління, яке 18 березня 2025 року відмовило у задоволенні заяви зазначаючи, що пільговий стаж менший 10 років (7 років 3 місяці 25 днів), страховий стаж становить 37 років 7 місяців 2 дні (з урахуванням подвоєння пільгового стажу).
Встановлюючи величину пільгового стажу, Управління використало згаданий висновок своєї Комісії. 
Управління зарахувало до пільгового стажу такі періоди праці:
- з 01 вересня 1999 року по 29 жовтня 2000 року;
- з 26 грудня 2000 року по 09 березня 2002 року;
- з 18 березня 2002 року по 31 січня 2004 року;
- з 04 липня по 02 серпня 2016 року;
- з 01 липня 2018 року по 30 червня 2021 року.
Не погодившись з означеним позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно приписів ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
За таких обставин відповідач безпідставно не зарахував спірний період роботи позивача до пільгового стажу. 
Так, приписами пункту “а” частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (в редакції до 01 квітня 2015 року) (далі – Закон) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
02 березня 2015 року прийнято Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” (далі – Закон 2), який набрав чинності з 01 квітня того ж року. 
Законом 2 приписи пункту “а” частини 1 статті 13 Закону викладено у новій редакції.
“На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.”
Отже, законодавець для чоловіків збільшив загальний стаж праці.
03 жовтня 2017 року прийнято Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” (далі – Закон 3), який набрав чинності з 11 жовтня того ж року.
Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон 4) доповнено статтею 114.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону 4 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Таким чином законодавець повторно закріпив збільшення загального стажу праці.
23 січня 2020 року Конституційний Суд України прийняв рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), яким передбачено “Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, а саме: “на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.”
Отже, за правовим висновком Конституційного Суду України ОСОБА_1 набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 по досягненню 50 років за наявності 20 років стажу, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років, оскільки працював до 01 квітня 2015 року. 
До спірних правовідносин не може бути застосований припис пункту 1 частини 2 статті 114 Закону 4, оскільки його зміст відтворює норму права, яка визнана неконституційною відносно осіб, котрі працювали до 01 квітня 2015 року. 
На день звернення зі заявою про призначення пенсії позивач досяг віку 50 років, страховий стаж більший 20 років.
З огляду на вищенаведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії є належним способом відновленні порушених прав та не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова