ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 	м. Чернівці	Справа № 926/1385/26	

Суддя Господарського суду Чернівецької області Миронюк Сергій Олександрович, за участю секретаря судового засідання Косован А.А., розглянувши матеріали справи

за позовом малого приватного підприємства виробничо-комерційна фірма “Транссервіс”, м. Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю “Зизифус”, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 86500,00 грн

представники сторін:
від позивача – Іваницька А.М., ордер серія СЕ №1136468 від 01.04.2026
від відповідача – не з`явився
ВСТАНОВИВ:
Мале приватне підприємство виробничо-комерційна фірма “Транссервіс” звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Зизифус” про стягнення заборгованості в сумі 86500,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконанні зобов`язання за договорами-заявками на перевезення вантажу №09/09 від 09.09.2025, №15/09 від 15.09.2025, №18/09 від 18.09.2025, №23/09 від 23.09.2025 в частині оплати послуг з перевезення в розмірі 86500,00 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2026 справу №926/1385/26 передано на розгляд судді Миронюку С.О. 
Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі встановлено, що в позовній заяві об`єднано вимоги про стягнення боргу за 4 договорами-заявками на перевезення вантажу №09/09 від 09.09.2025, №15/09 від 15.09.2025, №18/09 від 18.09.2025, №23/09 від 23.09.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
За приписами ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.
Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. При цьому об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 24.04.2023 у cправі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у cправі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі № 910/4501/22, від 19.12.2022 у справі № 921/318/22, від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, від 18.03.2023 у справі №910/21280/21).
За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. 
Порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Позивачем в одній позовній заяві об`єднано вимоги про стягнення суми боргу за 4 договорами-заявками, у зв`язку з чим для встановлення обставин справи при розгляді такої позовної заяви, судом має бути досліджено 4 окремих договори-заявки, обставини виконання кожного з яких сторонами підтверджується схожими доказами та крім того, при вирішенні спору судом мають бути оцінені на предмет документального підтвердження та відповідності чинному законодавству заявлені позивачем до стягнення суми основної заборгованості за 4 різними договорами-заявками.
Отже, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є договори-заявки, кожна із яких, має однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує схожі взаємні права та обов`язки, які є подібними, хоча і стосуються виконання окремих обсягів наданих послуг.
Суд зазначає, що хоча кожен договір-заявка має окреме коло фактичних обставин спору та доказів, які необхідно буде дослідити окремо, здійснити аналіз кожного окремого договору, надати їм правову оцінку та перевірити порядок здійснених розрахунків щодо стягнення заявленої позивачем заборгованості, спільний розгляд заявлених вимог не перешкоджатиме встановленню усіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін,
В даному випадку, під час розгляду справи підлягають встановленню обставини щодо виконання відповідачем кожного договору-заявки окремо, є необхідним з`ясування чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги, що виникли по кожному договору, з`ясування обставин щодо належного/неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, наявності підстав для стягнення заборгованості за кожним з договорів окремо; судом має бути надана правова оцінка договорам-заявкам з точки зору правової природи укладених договорів, настання строку виконання зобов`язання, і в свою чергу при вирішенні вимог, що виникли з договорів, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін, визначити строк їх дії, встановити чи є обставини, на які зроблені посилання про наявність порушення відповідачем своїх зобов`язань підставою вважати їх такими, що виникли з договорів тощо. 
Заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості, стосуються одних і тих самих сторін, ці вимоги за своєю правовою природою є пов`язаними між собою, оскільки ґрунтуються на аналогічних договорах-заявках.
При цьому, факт наявності правовідносин в одному складі учасників, подібність умов укладених правочинів та документів, які мають бути доказами на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, дає можливість суду вирішити питання щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за кожним договором-заявкою окремо.
Одночасно суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі №912/2185/16 (912/3192/17) зазначив, що одним з основоположних принципів господарського судочинства є принцип процесуальної економії - загальне керівне положення, відповідно до якого господарський суд, учасники судового процесу економно і ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши матеріали позовної заяви, керуючись принципом процесуальної економії, суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка утворилась внаслідок невиконання зобов`язань відповідачем за договорами-заявками на перевезення вантажу №09/09 від 09.09.2025, №15/09 від 15.09.2025, №18/09 від 18.09.2025, №23/09 від 23.09.2025, є такими, що пов`язані один з одним підставами виникнення, поданими доказами в їх обґрунтування, пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів, що не порушує положення статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо об`єднання даних позовних вимог в одній позовній заяві, отже, сумісний розгляд цих вимог не перешкоджатиме з`ясуванню природи взаємовідносин сторін та не ускладнить вирішення спору.
Ухвалою від 10.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.05.2026.
Ухвалою від 07.05.2026 відкладено підготовче засідання на 04.06.2026.
Ухвалою від 04.06.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 02.07.2026.
В судовому засіданні 02.07.2026 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, представник відповідача у судове засідання не з`явився.
В силу приписів ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно довідки про доставку електронного листа ухвала від 04.06.2026 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання 04.06.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача.
Довідка про доставку документа в електронному вигляді до “Електронного кабінету” є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення (правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 459/3660/21, від 23.08.2023 по справі № 380/24487/21).
Оскільки скаржник має зареєстрований "Електронний кабінет" у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС і судом апеляційної інстанції копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було направлено саме до такого "Електронного кабінету", колегія суддів Верховного Суду вважає, що порушень норм процесуального права, якими регулюється питання вручення судового рішення при такому направленні не відбулося (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.02.2024 у справі №904/4199/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Пунктом 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Крім того, за змістом статті 2 Закону України “Про доступ до судових рішень”, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвали суду у даній справі оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відтак, відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цих ухвал.
Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши думку представника позивача щодо суті позовних вимог, суд зазначає наступне.
09.09.2025 між МПП ВКФ «Транссервіс» (Виконавець) та ТОВ «ЗИЗИФУС» (Замовник) було укладено Договір-заявку на перевезення вантажу №09\09 від 09.09.2025. Згідно договору-заявки сторони узгодили дату завантаження 10.09.2025; адресу завантаження - м. Чернівці вул. Галицький шлях, 8, ТРЦ «Буковина Молл»; маршрут - м. Чернівці – м. Бровари Київська обл., найменування вантажу Опалубка; вагу вантажу - 20 т.; адресу розвантаження – м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; дату розвантаження - 11.09.2025 та інші необхідні умови перевезення вантажу. Перевезення здійснювалось транспортним засобом автомобіль: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Вартість послуг по перевезенню сторони узгодили в сумі 22000,00 грн. з ПДВ.
Договір-заявка №09\09 від 09.09.2025 підписана сторонами та скріплена їх печатками, що належним чином підтверджує узгодження між сторонами всіх необхідних умов перевезення. 
На виконання зобов`язань перед ТОВ «ЗИЗИФУС» за Договором-заявкою №09\09 від 09.09.2025 позивачем, в якості Експедитора укладено Договір-заявку №09\09 від 09.09.2025 з ТОВ «Ковальська Бетон» (ЄДРПОУ 44774074), в якості Перевізника, за умовами якого організовано перевезення вантажу – Опалубка; вагою - 20 т.; місце і дата завантаження – 10.09.2025 м.Чернівці вул. Галицький шлях, 8, ТРЦ «Буковина Молл»; маршрут - м. Чернівці – м. Бровари Київська обл., дата і адреса розвантаження – 11.09.2025 м.Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; транспортним засобом автомобіль: АА 2767 МА/ НОМЕР_2 ; водій ОСОБА_1 .
Позивач свої зобов`язання за Договором-заявкою виконав належним чином, організував та виконав для замовника перевезення вантажу 11.09.2025 року, що підтверджується належним чином оформленим Актом надання послуг №424 від 11 вересня 2025., складеним на підставі Договору-заявки №09\09 від 09.09.2025, підписаний Сторонами, скріплений їх печатками. Згідно Акту надання послуг №424 від 11 вересня 2025, Виконавцем були виконані транспортно-експедиторські послуги м. Чернівці - м. Бровари Київська обл., Замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має. 
Виконання умов Договору-заявки №09\09 від 09.09.2025 на перевезення вантажу та отримання вантажу вантажоодержувачем підтверджується Товарно-транспортною накладною від 09 вересня 2025 року №9.
За наслідком виконання зобов`язань за Договором-заявкою №09\09 від 09.09.2025, позивачем надано Замовнику рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №424 від 11.09.2025 на суму 22000,00 грн.
15.09.2025 між МПП ВКФ «Транссервіс» (Виконавець) та ТОВ «ЗИЗИФУС» (Замовник) було укладено договір-заявку на перевезення вантажу №15\09 від 15.09.2025. Згідно договору-заявки сторони узгодили дату завантаження 15.09.2025; адресу завантаження; маршрут; найменування вантажу; вагу вантажу; адресу розвантаження – м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; дату розвантаження - 17.09.2025 та інші необхідні умови перевезення вантажу. Перевезення здійснювалось транспортним засобом - автомобіль: НОМЕР_3 / НОМЕР_4 . Вартість послуг по перевезенню сторони узгодили в сумі 21500,00 грн. з ПДВ. 
Договір-заявка №15\09 від 15.09.2025 підписана сторонами та скріплена їх печатками, що належним чином підтверджує узгодження між сторонами всіх необхідних умов перевезення. 
На виконання зобов`язань перед ТОВ «ЗИЗИФУС» за Договором-заявкою №15\09 від 15.09.2025 позивачем, в якості Експедитора укладено Договір-заявку №15\09 від 15.09.2025 з ФОП Гавриленко О.Ю. (ІПН НОМЕР_5 ), в якості Перевізника, за умовами якого організовано перевезення вантажу – Опалубка; вагою- 20 т.; місце і дата завантаження – 15.09.2025 м. Чернівці вул. Галицький шлях, 8, ТРЦ «Буковина Молл»; маршрут - м. Чернівці – м. Бровари Київська обл., дата і адреса розвантаження – 17.09.2025 м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; транспортним засобом автомобіль: MAN НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ; водій ОСОБА_2 . 
Позивач свої зобов`язання за Договором-заявкою №15\09 від 15.09.2025 виконав належним чином, вантаж доставлено 17.09.2025 року, що підтверджується належним чином оформленим Актом надання послуг №429 від 17 вересня 2025, складеним на підставі Договору-заявки №15\09 від 15.09.2025, підписаний Сторонами, скріплений їх печатками. Згідно Акту надання послуг №429 від 17 вересня 2025, Виконавцем були виконані транспортно-експедиторські послуги м. Чернівці - м. Бровари Київська обл., Замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має. 
Виконання умов Договору-заявки №15\09 від 15.09.2025 на перевезення вантажу та отримання вантажу вантажоодержувачем підтверджується Товарно-транспортною накладною від 15 вересня 2025 року №10. 
За наслідком виконання зобов`язань за Договором-заявкою №15\09 від 15.09.2025, позивачем надано Замовнику рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №429 від 17.09.2025 на суму 21500,00 грн.
18.09.2025 між МПП ВКФ «Транссервіс» (Виконавець) та ТОВ «ЗИЗИФУС» (Замовник) було укладено договір-заявку на перевезення вантажу №18\09 від 18.09.2025. Згідно договору-заявки сторони узгодили дату завантаження 19.09.2025; адресу завантаження; маршрут; найменування вантажу; вагу вантажу; адресу розвантаження – м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; дату розвантаження - 22.09.2025 та інші необхідні умови перевезення вантажу. Перевезення здійснювалось транспортним засобом - автомобіль: НОМЕР_6 / НОМЕР_7 . Вартість послуг по перевезенню сторони узгодили в сумі 21500,00 грн. з ПДВ. 
Договір-заявка №18\09 від 18.09.2025 підписана сторонами та скріплена їх печатками, що належним чином підтверджує узгодження між сторонами всіх необхідних умов перевезення. 
На виконання зобов`язань перед ТОВ «ЗИЗИФУС» за Договором-заявкою №18\09 від 18.09.2025 позивачем, в якості Експедитора укладено Договір-заявку №18\09 від 18.09.2025 з ФОП Гаврилюк О.І. (ІПН НОМЕР_8 ), в якості Перевізника, за умовами якого організовано перевезення вантажу – Опалубка; вагою - 20 т.; місце і дата завантаження – 19.09.2025 м. Чернівці вул. Галицький шлях, 8, ТРЦ «Буковина Молл»; маршрут - м. Чернівці – м. Бровари Київська обл., дата і адреса розвантаження– 22.09.2025 м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; транспортним засобом автомобіль: НОМЕР_6 / НОМЕР_7 ; водій ОСОБА_3 . 
Позивач свої зобов`язання за заявкою-договором №18\09 від 18.09.2025 виконав належним чином, вантаж доставлено 22.09.2025 року, що підтверджується належним чином оформленим Актом надання послуг №438 від 22 вересня 2025, складеним на підставі Договору-заявки №18\09 від 18.09.2025, підписаний Сторонами, скріплений їх печатками. Згідно Акту надання послуг №438 від 22 вересня 2025, Виконавцем були виконані транспортно-експедиторські послуги м. Чернівці - м. Бровари Київська обл., Замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має. 
Виконання умов Договору-заявки №18\09 від 18.09.2025 на перевезення вантажу та отримання вантажу вантажоодержувачем підтверджується Товарно-транспортною накладною від 19 вересня 2025 року №11. 
За наслідком виконання зобов`язань за Договором-заявкою №18\09 від 18.09.2025, позивачем надано Замовнику рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №438 від 22.09.2025 на суму 21500,00 грн.
23.09.2025 між МПП ВКФ «Транссервіс» (Виконавець) та ТОВ «ЗИЗИФУС» (Замовник) було укладено Договір-заявку на перевезення вантажу №23\09 від 23.09.2025. Згідно договору-заявки сторони узгодили дату завантаження - 23.09.2025; адресу завантаження; маршрут; найменування вантажу; вагу вантажу; адресу розвантаження – м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; дату розвантаження - 24.09.2025 та інші необхідні умови перевезення вантажу. Перевезення здійснювалось транспортним засобом - автомобіль: НОМЕР_9 / НОМЕР_10 . Вартість послуг по перевезенню сторони узгодили в сумі 21500,00 грн. з ПДВ.
Договір-заявка №23\09 від 23.09.2025 підписана сторонами та скріплена їх печатками, що належним чином підтверджує узгодження між сторонами всіх необхідних умов перевезення. 
На виконання зобов`язань перед ТОВ «ЗИЗИФУС» за Договором-заявкою №23\09 від 23.09.2025 позивачем, в якості Експедитора укладено Договір-заявку №23\09 від 23.09.2025 з ТОВ «Линар Транс» (ЄДРПОУ 42770984), в якості Перевізника, за умовами якого організовано перевезення вантажу – Опалубка; вагою - 20 т.; місце і дата завантаження – 23.09.2025 м. Чернівці вул. Галицький шлях, 8, ТРЦ «Буковина Молл»; маршрут - м. Чернівці – м. Бровари Київська обл., дата і адреса розвантаження – 24.09.2025 м. Бровари, вул. Об`їздна дорога, 60, Київська обл., 07400; транспортним засобом автомобіль: АX 4783 MM/ НОМЕР_10 ; водій ОСОБА_4 . 
Позивач свої зобов`язання за заявкою-договором №23\09 від 23.09.2025 виконав належним чином, вантаж доставлено 24.09.2025 року, що підтверджується належним чином оформленим Актом надання послуг №447 від 24 вересня 2025, складеним на підставі Договору-заявки №23\09 від 23.09.2025, підписаний Сторонами, скріплений їх печатками. Згідно Акту надання послуг №447 від 24 вересня 2025, Виконавцем були виконані транспортно-експедиторські послуги м. Чернівці - м. Бровари Київська обл., Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. 
Виконання умов Договору-заявки №23\09 від 23.09.2025 на перевезення вантажу та отримання вантажу вантажоодержувачем підтверджується Товарно-транспортною накладною від 23 вересня 2025 року №16.
За наслідком виконання зобов`язань за Договором-заявкою №23\09 від 23.09.2025, позивачем надано Замовнику рахунок на оплату №447 від 24 вересня 2025 транспортно-експедиторських послуг на суму 21500,00 грн.
У зв`язку з несплатою заборгованості МПП ВКФ «Транссервіс» надіслало Замовнику цінним листом з описом вкладення досудову претензію-вимогу щодо здійснення оплати за надані послуги по перевезенню вантажів на суму заборгованості 86500,00 грн., до якої додано два екземпляри Акту звіряння взаємних розрахунків за 2025 рік та копії рахунків на оплату наданих послуг перевезення вантажів №424 від 11.09.2025, №429 від 17.09.2025, №438 від 22.09.2025 та №447 від 24.09.2025.
У претензії-вимозі позивач просив перерахувати на розрахунковий рахунок МПП ВКФ «Транссервіс» заборгованість за надані послуги перевезення вантажів в розмірі 86500,00 грн. протягом 10 днів з дня отримання даної претензії.
Досудова претензія-вимога на суму 86500,00 грн повернулась на адресу позивача 23.02.2026 у зв`язку із «закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується витягом з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" за трек-номером 5800500267504.
В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не оплатив за надані послуги з перевезення в повному обсязі, внаслідок чого його заборгованість становить 86500,00 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості.
Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ст. 916 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.
Згідно статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.
Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.
Відповідно до ч. 8-9 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування (ч. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання по наданню транспортно-експедиторських послуг, що підтверджується Актами надання послуг №424 від 11 вересня 2025, №429 від 17 вересня 2025, №438 від 22 вересня 2025, №447 від 24 вересня 2025.
Для виконання зобов`язань перед відповідачем, в тому числі, шляхом організації перевезення вантажу, МПП ВКФ «Транссервіс» уклало договори з іншими перевізниками та понесло витрати на оплату таких послуг, що підтверджується платіжними інструкціями №9039 від 13.10.2025, №9051 від 14.10.2025, №9055 від 14.10.2025, №9067 від 20.10.2025.
Факт надання послуг перевезення також підтверджується товарно-транспортними накладними №9 від 09.09.2025, №10 від 15.09.2025, №11 від 19.09.2025, №16 від 23.09.2025. 
Таким чином, надані позивачем товарно-транспортні накладні в сукупності з іншими документами є належними та допустимими доказами надання ним послуг з перевезення вантажу, що підтверджує виконання обов`язку з прийняття вантажу, перевезення та належної передачі вантажу вантажоотримувачу в обумовленому місці вивантаження.
Позивачем направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення досудову претензію-вимогу щодо здійснення оплати за надані послуги по перевезенню вантажів на суму заборгованості 86500,00 грн., до якої додано акт звіряння взаємних розрахунків за 2025 рік та копії рахунків на оплату наданих послуг перевезення вантажів №424 від 11.09.2025, №429 від 17.09.2025, №438 від 22.09.2025 та №447 від 24.09.2025.
У претензії-вимозі позивач просив перерахувати на розрахунковий рахунок МПП ВКФ «Транссервіс» заборгованість за надані послуги перевезення вантажів в розмірі 86500,00 грн протягом 10 днів з дня отримання даної претензії.
Згідно висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду позиції у постанові 15 лютого 2022 року справа №916/1093/21, належними доказами направлення документів адресату відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ (поштова квитанція, поштова накладна з інформацією про поштове відправлення чи фінансовий чек) та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.
Натомість відповідач порушив договірні зобов`язання, строк виконання яких відповідно до ст. 530 ЦК України настав, що призвело до виникнення заборгованості за отримані ним послуги в сумі 86500,00 грн.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що на день розгляду справи, відповідач наявну заборгованість не спростував та не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 86500,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі “Руїз Торіха проти Іспанії” вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стандарт доказування “вірогідності доказів”, який на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.
На підставі викладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 86500,00 грн.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 статті 129 ГПК України покладаються судом на відповідача. 
Керуючись ст. 2, 3, 4, 20, 46, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Зизифус” (58004, м. Чернівці, пров. Ходорівський 4-й, 1-А, код ЄДРПОУ 44510834) на користь малого приватного підприємства виробничо-комерційна фірма “Транссервіс” (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 184, кімната 309-310, код ЄДРПОУ 14263795) заборгованість у сумі 86500,00 грн та судовий збір в сумі 2662,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.07.2026.

Суддя С.О.Миронюк