Єдиний унікальний номер 725/943/26 
Номер провадження 2/725/240/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 року Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Жерновей Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Свій позов обґрунтував тим, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність. Позивач, маючи наміри придбати товар (зарядну станцію EcoFlow Delta 3 Max Plus), на сайті «Olx», він оформив замовлення. 19.11.2025р. на рахунок відповідача позивачем перераховано грошові кошти в розмірі 2 000 грн, як передоплату (аванс) за придбання вказаного вище товару. В свою чергу, відповідач, що було погоджено сторонами, не пізніше 24.11.2025р. включно, зобов`язався доставити позивачу раніше замовлений ним товар. 22.11.2025 р. відповідач повідомив ОСОБА_1 , що замовлений ним товар відсутній та запропонував інший товар. 23.11.2025 р., позивачем повідомлено відповідача про скасування його замовлення і повернення передоплати (авансу) у розмірі - 2 000,00 грн. Відповідачем прийнято скасування, однак відмовився повертати позивачу передоплату (аванс) у розмірі - 2000 грн, обґрунтувавши це тим, що вказана сума ввійшла за послугу доставки.
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі: основа грошова сума (аванс, борг) - 2 000,00грн; моральна шкода - 10 000,00грн та судові витрати.
Відповідач скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якій просила у задоволені позовних вимог відмовити повністю.
Позивач надав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.
Судом встановлено, та відповідачем не оспорювалося, що між сторонами по справі був укладений договір, відповідно до якого позивач здійснив замовлення з наміром придбання зарядної станції EcoFlow Delta 3 Max Plus. 19.11.2025р. на рахунок відповідача позивачем перераховано грошові кошти в розмірі 2 000 грн, як передоплату (аванс) за придбання вказаного вище товару. В свою чергу, відповідач, що було погоджено сторонами, не пізніше 24.11.2025р. включно, зобов`язався доставити позивачу раніше замовлений ним товар. 22.11.2025 р. відповідач повідомив ОСОБА_1 , що замовлений ним товар відсутній та запропонував інший товар. 23.11.2025 р., позивачем повідомлено відповідача про скасування його замовлення і повернення передоплати (авансу) у розмірі - 2 000,00 грн. Відповідачем прийнято скасування, однак відмовився повертати позивачу передоплату (аванс) у розмірі - 2000 грн, обґрунтувавши це тим, що вказана сума ввійшла за послугу доставки /а.с.8-29/.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України).
В постанові Верховного Суду України від 17 січня 2024 року у справі № 545/1272/22-ц викладений правовий висновок щодо того, що аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж) або цінності, які покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару). У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Отже, у разі розірвання договору з будь-яких причин аванс має бути повернутий у повному розмірі. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.
Таким чином, сума коштів у розмірі 2 000,00грн. є авансом, та враховуючи, що угода не відбулася, аванс має бути повернутий.
Що стосується стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення, право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральних страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості, розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.
Позивачем оцінено компенсацію за нанесену їй моральну шкоду відповідачем у розмірі 10 000,00 грн, однак ним в повній мірі не доведено відповідними доказами зазначеного грошового виразу заподіяння моральної шкоди.
Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які враховуються при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідів на користь позивачки 2 000,00 грн грошової компенсації за завдану моральну шкоду.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Окрім цього, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 832,70 грн (1211,20*55000,00/80000,00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову сума (аванс) - 2 000,00грн.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду - 2 000,00грн. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати - 1 331.20грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду з дня проголошення рішення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Іщенко І. В.