ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1398/26 Справа № 172/350/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,-
Халупко С.В. (приймає участь в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Халупко С.В., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1  на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 06 лютого 2026 року о 10:15 год. водій ОСОБА_1 по вул. Михайлівська в сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області керував автомобілем «КІА Спортедж» номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір.
 
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Халупко С.В., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- сторона захисту наполягає на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 ;
- вважає висновок лікаря декларативним та таким, що не дозволяє перевірити його правильність;
- не обґрунтовано законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.
В суді апеляційної інстанції захисник Халупко С.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 06.02.2026 року;
- відеозаписом; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2026 року;
- висновком щодо результатів медичного огляду від 06.02.2026 року, відповідно до якого лікарем-психіатром КП «Васильківська ЦРЛ» Васильківської селищної ради» проведено огляд ОСОБА_1 і за результатами якого «Core-tests» показав сліди марихуани;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він визнав керування транспортним засобом та порушив вимоги п.4.10 ПДР України, був зупинений працівниками поліції, після чого у останніх виникли підозри щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, тому йому було запропоновано проїхати до лікарні, на що він погодився, також пояснив, що близько місяця назад вживав марихуану.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи. Зокрема, з відеозапису (11:11:51) вбачається, що сам ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом.
Посилання на необґрунтованість зупинки транспортного засобу є безпідставними. Як вбачається з відеозапису (11:11:58), причиною зупинки стало порушення Правил дорожнього руху, а саме вимог п. 4.10 ПДР України, що було озвучено працівником поліції та не заперечувалося самим ОСОБА_1 . Таким чином, зупинка транспортного засобу здійснена на законних підставах.
Крім того, твердження про відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу саме по собі не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідальність за цією нормою настає за керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду, а не за правомірність чи неправомірність первинної зупинки. Підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння чи відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Твердження про декларативність висновку лікаря також не знаходять свого підтвердження. З відеозапису (10:33:16) вбачається, що лікар детально пояснив, якими саме ознаками та показниками підтверджується факт вживання наркотичної речовини (марихуани), що свідчить про обґрунтованість зробленого висновку.
Крім того, лікарем було запропоновано ОСОБА_1 пройти додаткове лабораторне дослідження з метою підтвердження результатів огляду (10:34:27), однак останній відмовився від його проведення, що позбавило можливості отримання додаткових доказів.
Таким чином, наявні у справі докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги зводяться до їх переоцінки та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. 
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Халупко С.В.., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1  на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко