ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/61/26 (345/115/26)	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є. розглянув у межах справи № 909/61/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, справу № 909/61/26 (345/115/26) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - розпорядника майна ТОВ "Карпатнафтохім" арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича, про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. 
Суть спору.
В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа № 909/61/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".
ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2026 справу передано до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/61/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".
Стислий виклад позиції позивача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що перебував у трудових відносинах з відповідачем у період 05.01.2018- 21.10.2025, що підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до Наказу № 520-К від 21.10.2025 позивача звільнено з роботи за ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Згідно розрахунку, здійсненого позивачем станом на день звернення з позовом, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні становить 40 283,15 грн, період нарахування зазначений з 21.10.2025 по 12.01.2026. При цьому, у прохальній частині позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки при звільненні аж по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Стислий виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Розпорядник майна ТОВ "Карпатнафтохім" - арбітражний керуючий Босак Олег Євгенович пояснень щодо позову і всіх наявних доказів, що підтверджують підтримання позову чи заперечення проти позову не надав.
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
15.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою від 20.01.2026 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 16.02.2026, встановив строки для подання заяв по суті справи.
В той же час, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2026 відкрито провадження у справі № 909/61/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (ідентифікаційний код юридичної особи: 33129683); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів - до 17.08.2026, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича.
27.02.2026 о 12:36 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" на офіційному вебпорталі судової влади України; номер публікації: 78594.
Зважаючи на зазначені вище обставини, 19.03.2026 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу, якою цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні передано до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи № 909/61/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".
07.04.2026 до Господарського суду Івано-Франківської області від Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла справа №345/115/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 40 283,15 грн. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2026 справі № 345/115/26 присвоєно єдиний унікальний № 909/61/26 (345/115/26) та передано на розгляд судді Горпинюку І.Є., у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".
Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2026, суд прийняв справу до розгляду в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім"; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача розпорядника майна ТОВ "Карпатнафтохім" - арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення та письмових пояснень.
Копію ухвали від 09.04.2026 суд надіслав сторонам відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.
Згідно з довідками про доставку електронного листа, копія зазначеної вище ухвали доставлена до електронних кабінетів відповідача 09.04.2026 о 14:39; арбітражного керуючого 09.04.2026 о 17:21.
У зв`язку з тим, що позивач не зареєстрував свій електронний кабінет у підсистемі (модулі) ЄСІТС, копію ухвали від 09.04.2026 про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, яка вказані в позовній заяві.
Копія ухвали суду від 09.04.2026 вручена позивачу – 21.04.2026, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення (№ відправлення R06 808 2957310).
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив таке.
Відносно відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" 27.02.2026 Господарським судом Івано-Франківської області відкрито провадження у справі про банкрутство № 909/61/26.
Пунктом 8 ч.1 ст.20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі та зокрема, справи у спорах стягнення заробітної плати.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 у період з 05.01.2018 по 21.10.2025 перебував у трудових правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", а саме працював на посаді електрозварника ручного зварювання (зайнятий ремонтом устаткування цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод) шостого розряду дільниці з обслуговування цехів управління забезпечення виробництві цеху з ремонту технологічного устаткування виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди та управління забезпечення виробництв ремонтного управління, що підтверджується відомостями трудової книжки, серія НОМЕР_1 (а. с 5-7).
Наказом № 520/К від 21.10.2025 позивач звільнений з роботи за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, на підставі ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України.
Позивач зазначає, що на час звільнення Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" не здійснило остаточних розрахунків з позивачем, внаслідок чого останній звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. 
Так, згідно з довідкою № 4/1-1155 від 12.11.2025, виданою ТОВ "Карпатнафтохім" про заборгованість, яка виникла за період з серпня 2024 року по жовтень 2025 року (включно) по виплаті заробітної плати, станом на 21.10.2025 складала 179 162,31 грн ( а.с.8).
Як зазначає позивач, станом на день звільнення відповідач не виплатив йому нараховану заробітну плату.
Необхідно також зазначити, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 911/2548/18 та від 28.01.2021 у справі № 910/17743/18). Тому при вирішенні справи суд враховує також і докази, наявні в матеріалах справи № 909/61/26 про банкрутство ТОВ “Карпатнафтохім”.
Відомостями про розмір вимог (заборгованості) щодо виплати заробітної плати по ТОВ "Карпатнафтохім" (код 33129683) станом на 25 березня 2026 року, наданими суду розпорядником майна у справі № 909/61/26 про банкрутство ТОВ “Карпатнафтохім” підтверджується, що станом на 23.03.2026 заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати становить 179 162,31 , тобто заборгованість залишається не погашеною.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. №13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.
Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15.10.2013 роз`яснено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
З огляду на несвоєчасну сплату відповідачем заборгованості із заробітної плати, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача суму нарахованого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.10.2025 до 12.01.2026 у розмірі 40 283,15 грн.
Згідно зі ст. 117 КзпП (у редакції чинній з 19.07.2022) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КзпП відповідальність.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у загальній сумі 40 283,15 грн за період з 21.10.2025 до 12.01.2026.
Середній заробіток для виплати працівникові компенсації за час затримки розрахунку при звільненні визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).
Відповідно до п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Пунктом 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
При цьому згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.
Стосовно визначення дати з якої повинно бути обраховано середній заробіток, суд виходить з того, що оскільки виплата середнього заробітку настає за умови невиплати з вини підприємства належних сум при звільненні, а такий факт встановлений судом, то обрахування суми середнього заробітку проводиться з наступного дня після дня звільнення, тобто у даному випадку з 22.10.2025.
При цьому, суд обраховує середньоденний заробіток наступним чином, виходячи з того, що останні відпрацьовані місяці, що передували звільненню позивача є серпень та вересень 2025 року. Заробітна плата позивача у серпні 2025 року становила 12627,61 грн, у вересні 2025 року – 17105,18 грн. При цьому, у серпні 2025 р. позивач мав відпрацювати 21 робочий день, а у вересні 2025 р. – 22 робочі дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 691,46 грн (12 627,61 грн + 17 105,18 грн) / 43 робочих дні).
Отже визначаючи кількість робочих днів, перевіривши правильність розрахунку зробленого позивачем, суд проводить розрахунок за шість місяців після звільнення з 22.10.2025 до 21.04.2026 з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період, загалом за 130 робочих днів.
Як наслідок, суд вважає вірним нарахування до стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.10.2025 до 21.04.2026 в сумі 89 889,80 грн. (130 робочих днів х 691,46 грн).
При цьому, відкриття провадження у справі про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.
Між тим, встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.
Так, працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.
Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.
Наведене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019р. в справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18), де касаційний суд, зокрема, зазначив, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Водночас, згідно ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п.171.1 ст.171 та 14.1.180 ст.14 Податкового Кодексу України та ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства.
Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця.
Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016р. №12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб та військовим збором у місяці його фактичного нарахування.
Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п."б" п.176.2 ст.176 Кодексу).
Суд роз`яснює, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.
Доказів сплати відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 89 889,80 грн за період з 22.10.2025 по 21.04.2026.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3328 гривень.
Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою у цивільній справі, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При зверненні з позовом позивач не сплатив судовий збір.
У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору за розгляд позовних вимог в частині стягнення заробітної плати.
Враховуючи задоволення позовних вимог, усі судові витрати у справі відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.
У зв`язку з наведеним, необхідно стягнути з відповідача в дохід державного бюджету України судовий збір в розмірі, встановленому пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", який мав бути сплачений при поданні позовної заяви в цивільній справі фізичною особою.
З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1331,20 грн. (3328,00 грн. х 0,4).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, з приводу чого позивач подав суду докази, і які входять до складу судових витрат, які позивач просить стягнути з відповідача, суд враховує таке.
Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до приписів вказаної вище норми, у позовній заяві зазначено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. 
Згідно приписів ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано суду наступні докази (у копіях документів):
- договір про надання правової допомоги від 09 січня 2026 року;
- акт надання правової допомоги № 12-01-01 від 12.01.2026 до договору про надання правової допомоги від 09.01 2026;
- квитанції від 09.01.2026 про сплату позивачем 4000 грн. плати за надання правової допомоги (складання позовної заяви про стягнення с/м заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні).
При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що 09 січня 2026 року між позивачем (далі - клієнт) та адвокатом Крикун Тетяною Олександрівною (далі - адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги.
Предметом цього договору є надання послуги по складанню (оформленню) відповідних процесуальних документів, а саме складання позовної заяви про стягнення с/м заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.
Оплата по даному договору здійснюється клієнтом у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. Підтвердженням проведення оплати за надання правової допомоги по даному договору є квитанція адвоката.
Згідно з актом надання правової допомоги № 12-01-01 від 12.01.2026 до договору про надання правової допомоги від 09.01 2026, підписаним клієнтом та адвокатом, адвокат надав клієнту юридичні послуги, а клієнт прийняв надані послуги, а саме: надання консультацій правового характеру щодо питання відповідальності підприємства за затримку розрахунку при звільненні, в т.ч. щодо збирання документів необхідних для подачі позову; опрацювання наданих письмових документів (доказів) та законодавчої бази; складання позовної заяви про стягнення с/м заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.
Вартість послуг становить 4000,00 грн.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, суд вважає суму судових витрат на правову допомогу 4000,00 грн розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Наведені вище норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, враховуючи розумність суми витрат та їхню співмірність із складністю справи, відповідність суми витрат критеріям реальності і розумності, з урахуванням предмету позову у справі та результат вирішення спору у справі (задоволення позову), суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - розпорядника майна ТОВ "Карпатнафтохім" арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича, про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (77306 Івано-Франківська обл., Калуський район, м. Калуш, вул. Промислова, буд. 4; ідентифікаційний код юридичної особи: 33129683) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.10.2025 до 21.04.2026 в сумі 89 889 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 80 коп. (з утриманням податків та інших обов`язкових платежів) та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (77306 Івано-Франківська обл., Калуський район, м. Калуш, вул. Промислова, буд. 4; ідентифікаційний код юридичної особи: 33129683) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), бюджетний рахунок UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 (стягувач Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795) 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп. судового збору. 
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І. Є. Горпинюк