Справа № 212/12194/25 
2/212/907/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Попик С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЧАСОВОЯРСЬКОЇ МІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ БАХМУТСЬКОГО РАЙОНУ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.2025 року адвокат Рукавкова Л.Б., що діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулися до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із даним позовом до ЧАСОВОЯРСЬКОЇМІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ БАХМУТСЬКОГО РАЙОНУДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 1/3 частка спірного майна належить позивачці на підставі Свідоцтво про право на спадщину від 04.11.2003 року. Внаслідок військових дій, спричинених агресією РФ проти України, спірне майно було знищене. Під час вирішення питання внесення інформації про пошкоджене/знищене майно виявилося, що право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутнє. З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором позивачка звернулася через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте, рішенням державного реєстратора №80830296 від 15.09.2025 р. було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю документу, який би підтверджував право власності частки квартири, тому позивачка змушена звертатися до суду з позовом.
Ухвалою суду від 21.10.2025 року відкрито справу в порядку загального позовного провадження.
Позивачка та її представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.
Представник відповідача ЧАСОВОЯРСЬКОЇ МІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ БАХМУТСЬКОГО РАЙОНУ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивачці ОСОБА_1 – на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 2001 року належить 1/3 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на житло від 27.08.1993 року було зареєстроване Артемівським бюро технічної інвентаризації, та внесено у реєстрову книгу № 10-8522 від 20.06.2001 р.
Згідно до технічного паспорту, зазначена двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Квартира має загальну площу – 41,6 кв. м, житлову – 26,70 кв.м. та складається з 2 кімнат: 14,9 кв. м., 11,8 кв.м., кухні – 6,3 кв.м., ванної кімнати – 2,0 кв.м., коридору - 4,9 кв.м., квартира обладнана балконом - 0,7 кв.м
Згідно з Законом України «Про правовий режим воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.
Рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 вересня 2025 року № 80830296 було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через те, що відсутній документ, який би підтверджував право власності на частку квартири на квартиру АДРЕСА_2 , а саме свідоцтва про право на спадщину.
Судом встановлено, що відповідно до довідки, що видана КП «БАХМУТСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» за №285 від 11.04.2025року, за обліковими даними КП «Бахмутське БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру загальною площею 41,6 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом з управління комунальною власністю від 20.06.2001 року, про що зроблено запис в реєстровій книзі №11-2921, дата реєстрації -23.06.2001 року.
Встановлено, що згідно з Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) згідно, 04.11.2003 року після спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано свідоцтво про право на спадщину – 04.11.2003 року, видавник Часів – Ярська державна нотаріальна контора, номер в реєстрі 1765, дата реєстрації 12.11.2003 року, реєстратор: Перша бахмутська державна нотаріальна контора. 
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.
Судом встановлено, що згідно Відповіді №2732565 від 13.05.2026 року, з Державного реєстру речових прав квартира АДРЕСА_2 , Бухмутського районну належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , розмір частки у праві спільної власності по 1/3 за кожним. 
Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію що до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із ч. 2 ст. 3 та п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності. 
Підпунктом 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2023 року №2179/5 «Про проведення державної реєстрації в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць» установлено, що у сфері державної реєстрації прав державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь, проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.
Особливості державної реєстрації прав на період дії воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування визначені постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану».
В інший с посіб визнати право власності позивача на спірне майно та зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав позивач не має можливості, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ЧАСОВОЯРСЬКОЇ МІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ БАХМУТСЬКОГО РАЙОНУ ДОНЕЦЬКОЇОБЛАСТІ про визнання права власності, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 41,60 кв.м., житловою площею – 26.70 кв.м., набутого на підставі спадкування, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повно.
Повний текст рішення складено 12 червня 2026 року.

Суддя:        Р.  В.  Дехта