ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року
м. Київ
справа № 348/250/25
провадження № 51-4359км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2025 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року у кримінальному провадженні № 12025091200000017 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_8 . 
Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу. 
Вирішено долю речових доказів.
У порядку спеціальної конфіскації конфісковано у власність держави в особі Міністерства оборони України та передано Збройним Силам України автомобіль «ЗІЛ 157» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у володінні засудженого. 
Районний суд установив, що ОСОБА_7  будучи раніше засудженим за ч. 1 ст. 246 КК, 16 січня 2025 року в лісовому масиві кварталу 28 виділу 6 Зеленського лісництва філії «Надвірнянське лісове господарство» ДП «Ліси України», що знаходиться в адміністративних межах с. Зелена Пасічнянської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, діючи повторно, без відповідного дозволу незаконно спиляв бензопилою три сиророслі дерева породи «ялина», які завантажив на автомобіль «ЗІЛ 157» д. н. з. НОМЕР_1 і намагався їх вивезти, однак по дорозі був зупинений працівниками поліції.
У результаті цих дій ОСОБА_7 було заподіяно Пасічнянській територіальній громаді Надвірнянського району Івано-Франківської області матеріальної шкоди у розмірі 51 178, 88 грн.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою сторони захисту Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 20 серпня 2025 року це рішення залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що місцевий суд затверджуючи угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та ОСОБА_7 вийшов за її межі і за відсутності умов угоди про застосування спеціальної конфіскації застосував її до автомобіля «ЗІЛ 157» д. н. з. НОМЕР_1 , не звернувши уваги на те, що його вартість (124 470 грн) значно перевищує завдану шкоду.
Також вказує, що поза увагою судів обох інстанцій залишилися і доводи ОСОБА_7 , що автомобіль є спільною власністю його та його дружини ОСОБА_9 , а тому не може бути конфіскований у дохід держави. 
Стверджує, що при перегляді вироку апеляційний суд не перевірив уважно доводів апеляційної скарги сторони захисту та не усунув помилки допущеної судом першої інстанції.
З урахуванням зазначеного вважає, що оспорювані вирок та ухвала не відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Позиція учасників в суді касаційної інстанції
Прокурор у судовому засіданні заперечила при касаційної скарги і просила залишити оскаржувані рішення без зміни. 
Сторона захисту була повідомлена про час і місце касаційного розгляду і в письмовій заяві просила розглянути скаргу без її участі. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій судом у касаційній скарзі захисником не оспорюються.
Доводи цієї скарги зводяться до неправильного, на думку захисника, рішення судів обох інстанцій про спеціальну конфіскацію автомобіля.
Відповідно до правил ч. 3 ст. 475 КПК мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
У резолютивній частині вироку повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені ст. 374 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого обов`язково зазначається рішення щодо речових доказів і документів, спеціальної конфіскації.
У відповідності до глави 35 КПК 31 січня 2025 року між прокурором та ОСОБА_7 за участю захисника було укладено угоду про визнання винуватості (т. 1, а. к. п. 6-8).
Суд першої інстанції затвердив цю угоду.
З урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК при ухваленні вироку судом першої інстанції було вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні, в тому числі і автомобіля «ЗІЛ 157» д.н.з. НОМЕР_1 , який використовувався  ОСОБА_7 для вчинення кримінального правопорушення івідповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТзОВ КП «Агромпроменерго» Лтд. (т. 1, а. к. п. 50). 
Постановою слідчого від 17.01.2025 цей автомобіль визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді від 22.01.2025 на нього був накладений арешт.
Метою застосування спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні є припинення володіння знаряддям та засобами вчинення кримінального правопорушення, їх вилучення в особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, забезпечення у такий спосіб превенції вчинення нових правопорушень та убезпечення суспільства від їх вчинення.
При ухваленні судових рішень суди обох інстанцій не взяли до уваги вимоги ч. 1 ст. 472 КПК відповідно до яких в угоді про визнання винуватості має бути зазначено: узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. 
При затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та ОСОБА_7 суд першої інстанції усупереч цих вимог закону застосував спеціальну конфіскацію до автомобіля «ЗІЛ 157» д. н. з. НОМЕР_1 , яка не була передбачена умовами угоди (ст. 962 КК).
При перегляді вироку за апеляційною скаргою захисника апеляційний суд допущену судом першої інстанції помилку не виправив, допущених порушень не усунув і залишив вирок без змін.
Таким чином, при ухваленні оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено вимоги ст. 413 КПК. 
За правилами ч. 1 ст. 438 КПК неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції.
З урахуванням наведеного колегія судді вважає необхідним задовольнити касаційну скаргу захисника частково, змінити оскаржувані вирок та ухвалу виключивши з них рішення про спеціальну конфіскацію автомобіля «ЗІЛ 157» д.н.з. НОМЕР_1 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Задовольнити частково касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 . 
Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2025 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_7 змінити.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК скасувати арешт накладений на автомобіль «ЗІЛ 157» д. н. з. НОМЕР_1 . 
Виключити з указаних вироку та ухвали рішення про спеціальну конфіскацію цього автомобіля та повернути його ОСОБА_7 .
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

__________________ __________________ __________________ 
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3