ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2026 року, 

В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, без конфіскації транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років за цією постановою приєднано невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.01.2026 року та остаточно накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років 8 місяці 29 днів.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 20.03.2026 року о 13 год. 40 хв. керував транспортним засобом марки «Фольксваген» д/н НОМЕР_1 по проспекту Незалежності, 114-А в м. Чернівці, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.Правопорушення вчинено ОСОБА_1 ,який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст.130 ч.1,130 ч.1 КУпАП,тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.3 КУпАП. 
На судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову суду та провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.3 КУпАП.
Провадження №33/822/198/26 Головуючий у І інстанції: Смотрицький В.Г.
Категорія: ст. 130 ч.3 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Вважає, що причина зупинки незаконна, на прохання надати докази про причетність його до будь-яких правопорушень працівники поліції відмовили і матеріали справи таких доказів не містять. 
Вказує, що причиною зупинки,на думку апелянта, стало те, що раніше щодо нього складались протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердить, що від огляду на місці зупинки не відмовлявся, наркотичні засоби та алкоголь не вживає, у фіксації виявлених ознак відмовили, бо їх не було, оскільки причина зупинки була незаконна та працівники поліції ставились упереджено. До закладу охорони здоров`я їхати відмовився. 
Вказує, що працівники поліції не провели огляд на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.
Твердить, що працівники поліції безпідставно зупиняють його, оскільки жодного разу не було названо причини зупинки.Звертає увагу, що в нього відсутні штрафи за порушення правил дорожнього руху.
Вказує, що є ветераном війни з 2015 року, брав участь в антитерористичній операції на сході України, є учасником бойових дій, інвалідом 3 групи внаслідок війни.
Твердить, що не порушував положень ЗУ «Про дорожній рух», не отримував копії акту огляду та направлення для проходження огляду в найближчому медичному закладі. 
Твердить, що бодікамера поліцейського була закріплена у невстановленому місці з порушенням вимог і відеозапис не може вважатись належним доказом. Посилається на практику ЄСПЛ.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, подав клопотання про здійснення розгляду справи без його участі. За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду.
Перевіривши доводи апелянта,суд вважає,що за наслідками розгляду справи районний суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП.
Суд правильно посилався на протокол про адміністративне правопорушення від 20.03.2026 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.3 КУпАП, який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с.1).
Як вбачається із направлення на огляд водія, підставами для огляду ОСОБА_1 у Чернівецькому обласному наркологічному диспансері були виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло та неприродна блідість (а.с. 5).
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксований відеозаписами боді камер поліцейських (а.с.20).
З відеозапису вбачається, що після зупинки авто,яким керував ОСОБА_1 йому було повідомлено про наявність у базі даних інформації стосовно можливої причетності водія даного транспортного засобу до адміністративного правопорушення.
Під час перевірки документів було підтверджено,що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі двох судових рішень від 12.01.2026 та 22.01.2026 року.
За таке правопорушення поліцейським на місці винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП(а.с.4). Даних про оскарження/скасування цієї постанови матеріали справи не містять. Отже, доводи апелянта про безпідставність зупинки є необгрунтованими.
Згідно відео, під час спілкування та відповідної перевірки реакції зіниць водія поліцейський виявив, що у ОСОБА_1 дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, також виявив неприродну блідість обличчя.
Водію було повідомлено, що такі ознаки можуть свідчити про наркотичне сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився.
Всупереч доводам апелянта, ті ознаки,які були виявлені у нього, передбачені п.4 розд.1 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(далі-Інструкція).
Такі ознаки давали поліцейському підстави згідно п.2 розділу 1 цієї ж Інструкції вимагати від водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки огляд водія на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться(п.12 розд.2 Інструкції). 
Отже, посилання апелянта на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки- суперечать закону.
Згідно вимог п.2.5.ПДРУ ОСОБА_1 був зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння,а те,що він не був згідний із виявленими ознаками- не звільняло його від виконання цього обов`язку.
Відеозаписи свідчать,що поліцейський як уповноважена особа, здійснивши відповідну перевірку,встановив наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія,а тому у передбаченому законом порядку запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння задля усунення сумнівів щодо наявності такого стану,у якому водієві заборонено керувати транспортним засобом.
Твердження у апеляційній скарзі, що вимога пройти огляд була обумовлена фактами попереднього складання протоколів щодо водія за ст.130 КУпАП, суперечать відеозапису. 
Поліцейським роз`яснювалась водієві процедура огляду та те, що такий огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в медичному закладі.Були роз`яснені і наслідки відмови від огляду у виді складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП,однак пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.
За таких обставин складання протоколу за ст.130 КУпАП було правомірним.
Всупереч доводам апелянта, відеозаписами зафіксовані усі ті обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення цієї справи.
Копія акту огляду вручається водієві лише у разі проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу(п.10 розд.2 Інструкції),що не застосовно до обставин цієї справи. 
Упередженого ставлення поліцейських до водія відеозаписами не зафіксовано. 
Даних, що ОСОБА_1 звертався зі скаргами на дії поліцейських, якщо би вважав такі неправомірними, у справі немає.
Доводи апелянта про наявність статусу учасника бойових дій та особи з інвалідністю 3 групи не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та не звільняють особу від обов`язку дотримуватись Правил дорожнього руху України.
Із матеріалів справи вбачається,що постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.01.2026 року ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу 17 тис грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.Постанова набрала законної сили(а.с.8-11)
Окрім того, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.01.2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу 17 тис грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набрала законної сили(а.с.13-17)
Отже,20.03.2026 року ОСОБА_1 ,який керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння,вчинив такі дії як особа,яка вже двічі піддавалась адміністративному стягненню за таке порушення,а тому висновки районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст.130 ч.3 КУпАП є правильними. 
Суд зауважує,що у разі належного дотримання ОСОБА_1 накладеного двома судовими рішеннями позбавлення права керувати транспортним засобом подія правопорушення 20.03.2026 року не відбулася би. 
Отже, рішення районного суду є обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, – 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2026 року щодо апелянта -без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду О.О. Дембіцька