Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/4713/25
Номер провадження 2/299/1662/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:
Головуючий – суддя Кашуба А.В.,
Секретар судового засідання Чернянчук К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Виноградів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
22.09.2025 АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із вказаною позовною заявою.
Позивач просить суд стягнути із відповідачки заборгованість в сумі 25844,40 грн, з яких: 12657,57 грн за кредитом, 2,86 грн по відсотках, 13184,00 грн по комісії; а також судові витрати – 2422,40 грн судовий збір, 2628,78 грн витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2022 загальні збори акціонерів АТ «Альфа-Банк» затвердили рішення про зміну найменування товариства на АТ «Сенс Банк». Запис до ЄДРЮО внесено 30.11.2022. 
06.10.2021 ОСОБА_1 підписала оферту на укладання угоди про надання кредиту №483631540 – запропонувала АТ «Альфа Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», архівна версія якого, чинна на дату укладення Договору, розміщена на сайті банку та є публічно доступною). Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт отримала Відповідач під власноручний підпис. Сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, реальної процентної ставки. Таким чином 06.10.2021 між ОСОБА_1 та АТ Альфа-Банк було укладено Кредитний договір, який складається із оферти, акцепту, додатку №1 «Графік платежів», паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк». Кредитний договір укладено на таких умовах: тип кредиту – кредит готівкою; сума кредиту – 16800 грн; процентна ставка фіксована – 0,01% річних; строк кредиту – 24 місяці; дата повернення кредиту – 07.10.2023; порядок повернення кредиту – графік платежів.
Банк надав кредит, що підтверджує меморіальним ордером №606412114 від 07.10.2021, виписками по рахунках. Позичальник не виконав зобов`язань за Кредитним договором, тому має заборгованість у сумі 25844,40 грн, з яких: 12657,57 грн за кредитом, 2,86 грн по відсотках, 13184,00 грн по комісії. Вимога банку про погашення заборгованості відповідачкою не задоволена.
Відповідачка 10.10.2025 подала відзив.
Заперечує проти задоволення позову.
Заявляє, що ніколи не користувалася банківськими продуктами АТ «Сенс Банк», не укладала жодних кредитних договорів з позивачем. Але раніше мала кредитні відносини з іншим банком, проте доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до АТ «Сенс Банк» позивач не надав. 
Відповідь на відзив не подано.
На виконання Ухвали суду про витребування доказів за клопотанням відповідача Позивач надав суду витребувані документи та додаткове письмове пояснення по суті справи.
Сторони у судове засідання не з`явилися. 
Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачка не з"явилася у судове засідання 02.06.2026, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду не подавала. Судовий розгляд справи проведено без участі сторін. 
Вивчивши доводи позовної заяви та подані на їх підтвердження докази, вивчивши доводи відзиву, суд вирішив наступне.
Суд пересвідчився, що Акціонерне товариство «Сенс Банк» є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, та правонаступником АТ «Укрсоцбанк» (Статут АТ «Сенс Банк», ІН 23494714, затверджений позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022, погоджений НБУ 12.09.2022).
За даними з відкритих джерел, зміна найменування із АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» зареєстрована у ЄДРПОУ 30.11.2022.
Суд встановив, що 06.10.2021 відповідачка ОСОБА_1 надала свої персональні дані та іншу інформацію, підписала власноручним підписом Анкету-заяву (а.с.17-20) про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». У частині 2 Анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» і просить надати шляхом самостійної можливості завантаження чинної Публічної пропозиції, розміщеної на офіційному сайті Банку у мережі Інтернет за вказаним в Анкеті посиланням власними засобами.
Відповідач не заперечила належність їй власноручного підпису, проставленого на Анкеті-заяві (а.с.17).
Суд встановив, що 06.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа-Банк» з письмовою Офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту №483631540 та графік платежів (а.с.21-24). За змістом Оферти, ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. У Оферті зазначено, що Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та Банком. У Оферті зазначено усі істотні умови договору про споживчий кредит. До Оферти додано Графік платежів.
За змістом пункту 1 Оферти, ОСОБА_1 запропонувала Банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування, за надання яких запропонувала встановити комісійну винагороду, а саме: по 80 грн за перші 5 місяців та по 3% від суми кредиту з 6-го по 24-й міс. користування кредитом. При цьому, сторони угоди обумовили, що у разі якщо протягом перших п`яти місяців позичальник допустить прострочення грошового зобов`язання за цією Угодою, то розмір комісійної винагороди для відповідного місяця становитиме розмір, який передбачений для другого періоду. Суд дослідив графік платежів та встановив, що серед платежів за кредитом є платежі за супровідні послуги, до яких включено платіж на користь банку за розрахунково-касове обслуговування (по 80 грн за перші 5 місяців та по 504 грн кожного наступного місяця). 
Частина 2 Оферти передбачає підстави та порядок збільшення строку кредитування, що визначений частиною 1 Оферти. Первісно обумовлений строк кредитування становить 24 місяці та датою повернення кредиту є 07.10.2023. Проте, у частині другій Оферти передбачено, що у разі допущення позичальником прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання за цією Угодою, то строк кредиту збільшується на відповідну кількість місяців, в яких були допущені факти прострочення. При цьому щомісячний платіж не є більшим за визначений в графіку платежів з повернення кредиту. При настанні таких відкладальних обставин Датою повернення Кредиту є відповідна календарна дата, що припадає на день, який визначається згідно умов пункту 2.1. частини 2 цієї Угоди.
Крім того, 06.10.2021 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, де міститься письмове підтвердження про отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування (а.с.25). 
Таким чином 06.10.2021 між ОСОБА_1 та АТ Альфа-Банк було укладено Кредитний договір, який складається із оферти, акцепту, додатку №1 «Графік платежів», паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк». Кредитний договір укладено на таких умовах: тип кредиту – кредит готівкою; сума кредиту – 16800 грн; процентна ставка фіксована – 0,01% річних; строк кредиту – 24 місяці; дата повернення кредиту – 07.10.2023; порядок повернення кредиту – графік платежів; встановлено комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування (комісія), розмір якої погоджено та включено у графік платежів. Строк кредиту може збільшуватися на умовах, визначених частиною 2 Оферти.
За змістом частини 3 Оферти, позичальник просить надати кредит для оплати/часткової оплати товарів, що вказані у специфікації №483631540 від 06.10.2021 у загальній сумі 16800 грн шляхом переказу на рахунок ФОП ОСОБА_2 (Продавець). Сума авансового внеску за товар, який позичальник сплачує за рахунок власних коштів – 3555 грн. 
Позивач надав суду копію Видаткової накладної №R700003769 від 06/10/2021, за якою ОСОБА_1 06.10.2021 придбала у ФОП ОСОБА_3 товар та послугу загальною вартістю 20355 грн.(а.с.27).
На підтвердження виконання Банком зобов`язань із надання кредиту позивач надав Меморіальний ордер №606412114 від 07.10.2021, за змістом якого ОСОБА_1 отримала на свій банківський рахунок 16800 грн, призначення платежу – надання кредиту за кредитним договором №483631540 від 06.10.2021, де Банком платника є АТ «Сенс Банк».
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання були розроблені банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач на підставі Угоди про надання споживчого кредиту №483631540 отримала кредит для оплати товару у розмірі 16800 грн та допустила прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами, сплати комісійної винагороди. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів. 
Позивач стверджує, що відповідач прострочила виконання грошових зобов`язань за Угодою про надання споживчого кредиту: припинила повертати кредит та сплачувати проценти і комісійну винагороду. Загальна заборгованість складає 25844,40 грн, з яких: 12657,57 грн за кредитом, 2,86 грн по відсотках, 13184,00 грн по комісії. 
Суд дослідив наданий позивачем розрахунок заборгованості та встановив, що позичальник внесла два платежі за Угодою про надання споживчого кредиту: 17.11.2021 сплачено 1116,00 грн, з яких 80 грн зараховано на оплату комісійної винагороди, 0,27 грн на сплату процентів, 1035,73 на погашення кредиту; та 25.01.2022 сплачено 3346,99 грн (зараховано 240 грн на комісію, 0,25 грн на проценти, 3106,73 грн на погашення кредиту). У підсумку сплачено 320 грн комісії, 4142,46 грн тіла кредиту, 0,52 грн процентів.
Отже, позичальник прострочила виконання грошових зобов`язань: після 25.01.2022 не вносила платежі на погашення кредиту, сплату процентів та комісійної винагороди.
За змістом розрахунку заборгованості проценти та комісійна винагорода нараховані включно до 07.05.2024, тобто поза первісно обумовленим строком кредитування, що відповідає договірним умовам про збільшення строку кредитування (положення частини 2 Оферти). Оскільки обумовлена пунктом б частини 1 Оферти відкладальна обставина настала, то строк кредитування відповідно до частини 2 Оферти збільшився.
Тому, суд дійшов висновку, що позов у частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до пункту 1 Оферти на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №483631540 від 06.10.2021 та графік платежів, за якою ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, - під час користування Кредитом ОСОБА_1 пропонує Банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: за обслуговування (управління) Кредиту: за період з 1-го по 5-й місяць користування кредитом 80 грн, за період з 6-го по 24-й місяць користування кредитом 3% від суми кредиту у розмірі 16800 грн. 
Відповідно до пункту 5 Оферти, Банк мав строк для Акцепту: 30 робочих днів з моменту отримання Оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту та надання кредиту відповідно до умов Угоди та Договору.
Банк – позивач підтвердив надання кредиту у розмірі 16800 грн. Суд визнає угоду укладеною. Проте, у матеріалах справи відсутній підписаний текст Акцепту, як частини Угоди.
Тому, оцінка умов Угоди про встановлення комісії за обслуговування Кредиту зроблена судом на підставі наявних у справі доказів: змісту Оферти, Паспорту споживчого кредиту, графіку платежів, анкети-заяви.
У паспорті споживчого кредиту передбачені платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору (фіксований пакет послуг за розрахунково-касове обслуговування, перші п`ять місяців 80 грн, з шостого по 24-й місяць 584 грн).
У Оферті запропоновано Банку надавати позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування (за обслуговування кредиту) у розмірі за перші п`ять місяців 80 грн, з 6-го по 24-й місяць 3% від суми кредиту, розмір якого становив 16800 грн.
У матеріалах справи відсутній текст Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ОСОБА_1 та Банком, позивач цей доказ не забезпечив.
За загальноприйнятим розумінням банківської діяльності послуги з розрахунково-касового обслуговування можуть включати відкриття та ведення рахунку, зарахування коштів на рахунок клієнта, переказ коштів та інші розрахункові операції, надання інформації клієнту про стан кредиту, надання виписок з рахунку, іншу інформацію. 
Отримання позичальником кредитних коштів, відкриття та ведення рахунку, здійснення переказу коштів на користь продавця товару, облік заборгованості та приймання платежів свідчать про фактичне здійснення банком комплексу дій з банківського та розрахунково-касового обслуговування клієнта. Тому не можна стверджувати про повну відсутність будь-яких послуг з боку банку - це не узгоджується зі змістом кредитних правовідносин та фактичним виконанням сторонами договору.
Так, у Оферті сторони договору погодили надання послуг розрахунково-касового обслуговування у рамках кредитних правовідносин. Обов`язок надати кредит банк виконав. Подальші дії банку здійснювалися в межах банківського обслуговування клієнта та функціонування рахунку. 
Суд дослідив істотні умови договору та констатує, що надавши позичальнику кредитні грошові кошти на придбання товару на строк 24 місяці з поверненням кредиту частинами, банк фактично надав безпроцентну позику, бо розмір процентів за користування кредитом - 0,01% річних. Проте, Банк окремо встановив ціну на банківські послуги у рамках даних кредитних правовідносин: встановив комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування за перші п`ять місяців у фіксованому розмірі 80 грн та у розмірі 3% від суми кредиту із 6 по 24 місяці. 
Ці умови викладені у Паспорті споживчого кредиту, з яким відповідачка була ознайомлена, ці ж умови викладені в Оферті позичальника, адресованій Банку. Суд зауважує, що оскільки умови про комісійну винагороду були викладені у Паспорті споживчого кредиту, який створений Банком і має усі ознаки оферти, то документ у формі "Оферта позичальника", який містить ті ж самі умови, має усі ознаки акцепту позичальника. Суд критично оцінив документ у формі "Оферта позичальника" з точки зору його форми. За своїм змістом цей документ є акцептом позичальника. Тому суд не вважає доведеним, що позичальник сама запропонувала Банку надавати їй послуги розрахунково-касового обслуговування та встановила їх вартість та порядок сплати. 
У цій справі суд установив, що між сторонами спору було укладено кредитний договір, умовами якого передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У даній справі, необхідність внесення плати за послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням (комісійна винагорода), передбачена у Розділі 1 Оферти, та у Графіку платежів. Розмір комісійної винагороди: перші п`ять місяців 80 грн, другий період - 3% від суми кредиту, що становить 504 грн.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення Розділу 1 кредитного договору (Оферта) щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
У справі № 204/224/21 Верховний Суд надав наступні Висновки щодо застосування норми права. 
«Отже, на підставі вказаного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Тому, у даній справі суд врахував Висновок Верховного суду щодо застосування норми права у справі №204/224/21 та дійшов висновку, що положення Угоди про надання споживчого кредиту №483631540 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Позов у частині вимоги про стягнення комісії у сумі 13184 грн задоволенню не підлягає.
У зв`язку із цим, грошові кошти, що були сплачені позичальником ОСОБА_1 у рахунок оплати комісії за обслуговування кредиту у загальному розмірі 320 грн, підлягають зарахуванню у рахунок погашення тіла кредиту.
Тому, позов слід задоволити частково: у частині стягнення із відповідачки 12337,54 грн (12657,54-320) тіла кредиту, 2,86 грн процентів за користування кредитом.
У зв`язку із частковим задоволенням позову судові витрати, понесені позивачем, слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та заявив про понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 2628,79 грн (375 грн за підготовку і подання позовної заяви до суду, 225 грн за отримання рішення суду, 7,85% комісійної винагороди від стягнутих коштів на користь замовника). На підтвердження необхідності понесення витрат на правничу допомогу подав: Договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025, за змістом пункту 3.3 якого Акт про прийому-передачі наданих послуг та рахунки-фактури на оплату наданих послуг складаються та надаються після погашення заборгованості боржників. Надані документи підтверджують, що позивач у разі стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 зобов`язаний оплатити 375+225+7,85%* 12340,4 грн, що становить 1568,72 грн за надані правничі послуги у справі за даним позовом. Суд констатує, що правничі послуги згідно із наведеним у заяві переліком є пов`язані з розглядом даної справи, заявлена вартість послуг та розмір комісійної винагороди відповідає умовам Договору. До розподілу слід віднести 3991,12 грн судових витрат позивача (2422,40+1568,72).
Позов задоволено на 47,75%. З відповідача слід стягнути у рахунок відшкодування судових витрат позивача 1905,71 грн. Відповідач не заявила про понесення судових витрат.
На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №483631540 від 06.10.2021 у розмірі 12340,40 грн (дванадцять тисяч триста сорок гривень 40 коп), з яких 12337,54 грн заборгованості за тілом кредиту, 2,86 грн (дві гривні 86 коп) заборгованості за процентами за користування кредитом; а також судові витрати позивача у загальному розмірі 1905,71 грн (одна тисяча дев`ятсот п`ять гривень 71 коп).
У задоволенні вимог позову у іншій частині – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду. 

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, адреса місцезнаходження 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 . 

Головуючий	Кашуба А. В.