Справа № 991/8743/25
Провадження 1-кп/991/106/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі: 
головуючого судді         ОСОБА_1 ,
суддів           ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання      ОСОБА_4 ,
прокурора          ОСОБА_5 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференції)     ОСОБА_6 ,
обвинуваченого(в режимі відеоконференції)     ОСОБА_7 ,
його захисника          ОСОБА_8 ,
обвинуваченого         ОСОБА_9 ,
його захисника          ОСОБА_10 ,
обвинуваченого(в режимі відеоконференції)     ОСОБА_11 ,
його захисника(в режимі відеоконференції)      ОСОБА_12 ,
обвинуваченого         ОСОБА_13 ,
його захисника (в режимі відеоконференції)     ОСОБА_14 , 
представника потерпілого (Міністерства оборони України)   ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених  ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , та клопотання захисника ОСОБА_10 про надання дозволу на виїзд за межі України обвинуваченого ОСОБА_9 , 
у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42023000000000674 від 20 квітня 2023 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нижній Одес Ухтинського району Республіки Комі, російської федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сміла Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Сульському Білопільського району Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження
26 серпня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42023000000000674 від 20 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26 серпня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_16 .
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 03 вересня 2025 у справі №991/1307/25 (провадження 1-кп/12/25) відмовлено в об`єднанні цього кримінального провадження №42023000000000674 від 20 квітня 2023 року з матеріалами кримінального провадження №42019171190000068 від 05.09.2019.
Кримінальне провадження №42023000000000674 від 20 квітня 2023 року (справа №991/8743/25, провадження №1-кп/991/106/25) передано до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Ухвалою від 05 вересня 2025 року у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 17 вересня 2025 року.
Ухвалами від 17 вересня 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 , до 17 листопада 2025 року включно, та постановлено проводити підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні колегіально судом у складі трьох суддів.
Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 17 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_17 та ОСОБА_3 . 
Ухвалою від 19 вересня 2025 року заяву судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_17 про самовідвід задоволено. Відведено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_17 від розгляду даного кримінального провадження, матеріали справи передано до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для заміни відведеної судді із складу суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою від 30 вересня 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 , до 30 листопада 2025 року включно.
Ухвалами від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту про закриття кримінального провадження та продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , до 13 січня 2026 року.
Ухвалою від 24 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_18 , про повернення обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні.
Цього ж дня відповідною ухвалою призначено судовий розгляд кримінального провадження та задоволено клопотання прокурора, матеріали судової справи № 991/8743/25 передано колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_19 , суддів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 для вирішення питання про об`єднання в одне судове провадження зі справою № 991/5953/25 (провадження № 1-кп/991/83/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.
04 грудня 2025 року ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_19 , суддів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень в одне провадження (судових справ №991/5952/25 та №991/8743/25). Матеріали справи №991/8743/25 повернуто попередньому складу суду.
08 грудня 2025 року ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 про надання дозволу на виїзд за межі України обвинуваченого ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42023000000000674 від 20 квітня 2023 року.
Ухвалою від 12 січня 2026 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , до 12 березня 2026 року.
21 січня 2026 року на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 15 січня 2026 року, постановленої судом у складі головуючої судді ОСОБА_19 , суддів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (справа №991/5952/25), надійшли матеріали кримінального провадження №12024000000002768 від 18.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, для вирішення питання про об`єднання із матеріалами кримінального провадження №42023000000000674 від 20.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та ОСОБА_11 і ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.
Крім того, 04 лютого 2026 року від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 12024000000002768 та № 42023000000000674 в одне провадження (судових справ № 991/5952/25 та № 991/8743/25).
Ухвалою від 16 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотань прокурора про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 12024000000002768 та № 42023000000000674 в одне провадження (судових справ №991/5952/25 та №991/8743/25). Кримінальне провадження № 12024000000002768 від 18 грудня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України (справа №991/5952/25, провадження №1-кп/991/83/25) повернуто колегії суддів Вищого антикорупційного суду в складі головуючої судді ОСОБА_19 , суддів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .
Ухвалами від 12 січня 2026 року, 06 березня 2026 року, 27 квітня 2026 року продовжувався на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , останній раз до 27 червня 2026 року.
09 червня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 
15 червня 2026 року до суду з додатками надійшли письмові заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, в якому захисник одночасно заявив клопотання про надання дозволу ОСОБА_9 на виїзд за межі України в межах службового відрядження.
ІІ. Щодо заявлених прокурором та стороною захисту клопотань та заперечень 
2.1. Обґрунтування заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, зокрема, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 грудня 2024 року застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на заставу у розмірі 2 500 000 грн із покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. 
Окрім цього, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 травня 2025 застосований до ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання з 23:00 год до 06:00 год наступної доби змінено на особисте зобов`язання із покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України. 
Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_13 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду - до 27 червня 2026 року включно. 
Відтак, на переконання прокурора, на теперішній час існує необхідність продовження строку дії процесуальних обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим (1) переховування від суду, (2) здійснення ними незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, (3) вчинення ними іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачуються, та (4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
(1) Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовував тяжкістю інкримінованих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 злочинів, вчинених у складі організованої групи, невідворотністю покарання у вигляді позбавленні волі у разі визнання їх винуватими, а також можливість переховування від суду на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, враховуючи те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 раніше неодноразово виїздили за кордон, не мають для цього жодних перешкод. Також просив врахувати сталість організованої групи і зв`язки її членів у кримінальному середовищі, зазначив, що обвинувачені можуть вжити заходів конспірації з метою уникнення кримінальної відповідальності. 
(2) В обґрунтування ризику незаконного впливу ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на свідків та на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників прокурор зазначив, що обвинувачені можуть вчинити дії, спрямовані на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Оскільки, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, ризик впливу на цих осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.
(3) На переконання прокурора, продовжує існувати й ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення чи продовження ними вчинення кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки тривалість вчинення вищевказаного злочину вказує на систематичний характер неправомірних дій обвинувачених. Додатковою підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень вказував необхідність в отриманні обвинуваченим джерел доходів для забезпечення його життєдіяльності. Також зазначив, що ОСОБА_13 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, який вчинив під час воєнного стану. 
(4) Також продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), який обґрунтовується тим, що учасники організованої групи обговорювали наміри про можливість незаконного впливу на орган досудового розслідування, а саме «забрати» до іншого органу досудового розслідування матеріали зазначеного кримінального провадження, у якому вони набули статусу обвинувачених. 
2.2. Обґрунтування заперечень захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_9 . 
У письмових запереченнях захисник висловив позицію щодо відсутності вказаних у клопотанні прокурора ризиків щодо його підзахисного, оскільки з плином часу вони втратили будь-яку актуальність, у зв`язку з чим продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 , з метою їх запобігання, є недоцільним.
У клопотанні наводить роз`яснення, викладені в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013р., згідно якого у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі зазначені в ст.178 КПК України.
На спростування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, зазначає, що з моменту зміни ОСОБА_9 запобіжного заходу із тримання під вартою на заставу у розмірі 2,5 млн грн. з покладенням низки процесуальних обов`язків (ухвала ВАКС від 30.12.2024 у справі №991/14167/24) обвинуваченим не було допущено жодного порушення процесуальних обов`язків, передбачених ст.42 КПК України; обвинувачений своєчасно прибував за викликом органу досудового розслідування/суду, здав закордонні паспорти на зберігання до Державної міграційної служби України, не змінював місця проживання та/або місяця роботи, не ухилявся від отримання процесуальних документів сторони обвинувачення, кримінальному провадженню жодним чином не перешкоджав.
Звернув увагу, що до клопотання прокурора не долучено та не зазначено жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків під час їх неодноразового продовження судовими рішеннями ВАКС. 
Ризик переховування обґрунтовується прокурором виключно тяжкістю інкримінованого злочину та неодноразовими перетинами кордону з боку ОСОБА_9 . Разом з тим, вказані аргументи недостатні для продовження покладених обов`язків та обмеження свободи пересування останнього.
Ухвалою ВАКС від 27.04.2026 у справі №991/8743/24 ОСОБА_9 було надано дозвіл на виїзд за межі України до Латвійської Республіки у службове відрядження в період з 15.05.2026 по 01.06.2026. У зв`язку з ухваленням зазначеного судового рішення ОСОБА_9 відбув у службове відрядження до Латвійської Республіки та повернувся після цього до України, повернув до Державної міграційної служби паспортний документ. 
Крім того, обвинувачений належним чином виконує обов`язки керівника ТОВ «Львіський Арсенал», вчиняє необхідні дії для виконання укладених контрактів з Міністерством оборони України та військовими частинами Служби безпеки України, Головного управління розвідки, проводить зустрічі та переговори з діловими партнерами з цього приводу, відвідує відповідні наради у Міністерстві оборони України та військові частини, які є кінцевими отримувачами продукції військового призначення, здійснює, в тому числі, надання безоплатної допомоги Збройним силам України.
ОСОБА_9 має на утриманні матір похилого віку, яка за станом здоров`я перебуває в край важкому стані. Вказані обставини свідчить про наявність сталих соціальних зав`язків у обвинуваченого у місці його постійного проживання, наявність постійного місяця роботи, гарну ділову репутацію, відсутність судимостей, що в сукупності вказує на необґрунтоване припущення прокурора щодо можливого залишення ОСОБА_9 місця проживання та переховування, оскільки це призведе до втрати або суттєвого обмеження таких зв`язків. За таких обставин відсутня необхідність в обмеженні свободи пересування обвинуваченого.
26.08.2025 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був направлений до суду, а отже досудове розслідування завершено. На момент звернення прокурора з клопотанням сторона обвинувачення вже зібрала всі докази, які вважала необхідними для формування обвинувального акту, у тому числі показання свідків, отримані під час проведення відповідних слідчих (розшукових) дій.
Під час допитів свідки були належним чином попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань відповідно до ст.384 КК України. Таким чином, вони усвідомлюють правові наслідки зміни або викривлення своїх показань під час судового розгляду, що істотно знижує ймовірність будь-якого стороннього впливу на зміст їхніх свідчень.
Отже, наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, має підтверджуватися конкретними фактичними обставинами, які б свідчили про спроби тиску на свідків, їх підкупу, схиляння до надання неправдивих показань чи інші форми незаконного впливу.
Водночас за весь період досудового розслідування стороною обвинувачення не встановлено жодного факту незаконного впливу обвинуваченого на свідків, спроб контакту з метою зміни їхніх показань, психологічного тиску, погроз чи підкупу. Відповідно, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували існування такого ризику.
З огляду на те, що метою застосування запобіжного заходу є запобігання конкретним ризикам, позиція прокурора є внутрішньо суперечливою, оскільки останній, стверджуючи про існування ризику незаконного впливу на свідків, водночас не обґрунтовує, яким саме чином продовження запобіжного заходу або покладення відповідних обов`язків здатне такий ризик усунути чи мінімізувати.
За таких обставин твердження про можливість незаконного впливу на свідків має виключно характер припущення, не підтверджене жодними фактичними даними та не може бути покладене в основу клопотання про продовження запобіжного заходу. Таким чином, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеним та фактично відсутнім.
На спростування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, захисник зазначає, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та не має кримінального минулого, яке б свідчило про його схильність до систематичного чи повторного вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, ОСОБА_9 є пенсіонером, отримує пенсію, має належний майновий стан, здійснює підприємницьку діяльність та володіє законними джерелами доходів, що саме по собі спростовує припущення сторони обвинувачення про наявність у нього потреби в отриманні коштів незаконним шляхом. ОСОБА_9 упродовж тривалого часу обіймав керівні посади у державному та приватному секторі. Такі обставини свідчать про його належний соціальний статус, професійну реалізацію та сталі соціальні зв`язки, що не узгоджується з припущеннями про наявність намірів вчиняти нові кримінальні правопорушення для забезпечення власного існування. Прокурором не наведено жодного факту, який би свідчив про підготовку обвинуваченим нового кримінального правопорушення, намір його вчинити або про існування будь-яких обставин, що об`єктивно вказують на підвищену ймовірність такої події. Саме лише припущення про можливу потребу особи в отриманні доходів не може бути достатньою підставою для висновку про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, особливо за відсутності будь-яких доказів скрутного матеріального становища обвинуваченого чи його схильності до вчинення корисливих злочинів.  В обґрунтування власних доводів захисник наводить практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium, заява № 12718/87), яка виходить з того, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень не може ґрунтуватися на припущеннях або загальних міркуваннях щодо особи обвинуваченого. Зазначив, що небезпека вчинення нових правопорушень повинна бути реальною та підтверджуватися конкретними обставинами справи. При цьому така оцінка має враховувати попередню поведінку особи, її спосіб життя, особисті характеристики та інші фактичні дані, які б свідчили про існування реальної, а не абстрактної загрози. 
Відсутність у обвинуваченого кримінального минулого, здійснення законної підприємницької діяльності, наявність значного професійного досвіду та сталих соціальних зав`язків спростовують доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення.
На спростування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, зазначає, що у клопотанні відсутні будь-які посилання на дії обвинуваченого, які могли б розцінюватися як спроби перешкодити кримінальному провадженню, вплинути на його перебіг чи унеможливити виконання завдань кримінального судочинства. При цьому досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт передано до суду, а всі докази, які сторона обвинувачення вважала необхідними для обґрунтування висунутого обвинувачення, вже зібрані та долучені до матеріалів кримінального провадження. За таких обставин прокурор не пояснює, яким саме чином обвинувачений може перешкодити подальшому судовому розгляду та які конкретно процесуальні дії він здатен вчинити з цією метою.
Практика ЄСПЛ послідовно виходить із того, що будь-який ризик, який обґрунтовує обмеження прав особи, повинен підтверджуватися конкретними фактами, а не абстрактними припущеннями. Саме лише посилання на можливість перешкоджання кримінальному провадженню без наведення відповідних фактичних даних не може вважатися належним обґрунтуванням необхідності застосування чи продовження запобіжного заходу.
Окремо навів заперечення щодо недопущення обмеження виїзду ОСОБА_9 з України у зв`язку з необхідністю належного виконання договору поставки мінометних пострілів. Однак, продовження строку дії такого обов`язку є недоцільним та перешкоджатиме поставці боєприпасів Силам оборони України. Про надання дозволу на виїзд захисником заявлено відповідне клопотання, обґрунтування якого наведено нижче.
2.2.1. Обґрунтування клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про надання дозволу на виїзд за межі України
В обґрунтування зазначеного клопотання захисник ОСОБА_10 зазначає, що ОСОБА_9 та представниками Міністерства оборони України ведеться діяльність щодо забезпечення виконання державного контракту з поставки мінометних пострілів. Наразі за ініціативи Міністерства оборони України відбулась відеоконференція з представниками компанії «Sevotech» (Словаччина) та компанії WDG Promet d.o.o. (Хорватія), які, як відомо, є отримувачами 35% коштів передоплати за постачання мінометних пострілів. Наслідком відеоконференції стала нарада керівництва ЗСУ та МОУ з ТОВ «Львівський арсенал» в особі його керівника ОСОБА_9 , яка відбулась 17.09.2025 року.
Така нарада стосувалась узгодження питань подальшого виконання Державного контракту між МОУ та ТОВ «Львівський арсенал» від 11.10.2022 р. Відповідно до Протоколу наради ТОВ «Львівський арсенал» запропоновано поставити на безоплатній основі за рахунок погашення дебіторської заборгованості за державним контрактом 3 000 мінометних пострілів калібру 82 мм, які знаходяться на складі компанії «Sevotech» у Словаччині.
Також під час наради було запропоновано розглянути запит хорватської компанії WDG Promet d.o.o. на надання сертифікату кінцевого споживача з метою постачання боєприпасів 152 мм (12900 од.) та 120 мм до Д-30 (30 000 од.) китайського виробництва в рамках виконання державного контракту.
ОСОБА_9 , як єдиним власником та керівником ТОВ «Львівський арсенал», здійснюються значні зусилля, спрямовані на виконання зобов`язань за державним контрактом з метою його виконання в повному обсязі.
На даний час підходить до завершення етап, результатом якого стане постачання продукції військового призначення за відповідним державним контрактом. Так, за ініціативи МОУ була проведена відеоконференція з представниками хорватської компанії WDG Promet d.o.o.; аташе з питань оборони посольства України в Республіці Індія проведена попередня інспекція складів зберігання продукції військового призначення, а саме пострілів 120 мм, що мали постачатися за відповідними державними контрактами.
За результатами відповідної наради та вказаної інспекції МОУ рекомендувало звернутися до компанії WDG Promet d.o.o. з пропозицією проведення відстрілу продукції військового призначення в місці зберігання боєприпасів, в тому числі пострілів 120 мм, з метою підтвердження їх належної якості.
Директором ТОВ «Львівський арсенал» на виконання зазначених домовленостей було отримано сертифікат кінцевого споживача В/ч НОМЕР_1 на постачання озброєння.
Державною службою експортного контролю України надано ТОВ «Львівський арсенал» разовий дозвіл на ввезення на територію України даного озброєння для потреб В/Ч , постачальником яких являться компанії WDG Promet d.o.o. Зазначений дозвіл виданий на строк до 31.12.2026.
Компанією WDG Promet d.o.o. на адресу Міністерства оборони України було направлено відповідного листа з якого вбачається готовність проведення інспекції та відстрілу продукції військового призначення, що зберігається на території Республіки Шрі-Ланка.
Інспекція та відстріл мають бути проведені щодо продукції, яка буде постачатися за державним контрактом, що укладений між Міністерством оборони України та ТОВ «Львівський арсенал». Інспекція та відстріл продукції військового призначення заплановано здійснити у строк з 01.07.2026 по 30.07.2026. Такий термін обумовлений необхідністю підготувати територію для проведення випробувань, а тому терміни можуть зміщуватись на декілька днів.
Таким чином, наразі здійснюється активна робота щодо виконання Державного контракту на поставку мінометних пострілів. У разі успішного постачання продукції буде повністю повернуті кошти, що були перераховані в якості передоплати іноземному постачальнику, а за загальним обсягом поставки продукції державний контракт фактично буде виконаний.
Обвинувачений ОСОБА_9 є директором і фактично єдиним працівником ТОВ «Львівський арсенал», тому лише він може представляти інтереси Товариства під час проведення інспекції, відстрілу та відвантаження продукції військового призначення.
З огляду на зазначене, існує об`єктивна необхідність у виїзді ОСОБА_9 за межі території України з метою належного виконання державного контракту, зокрема для участі у проведенні подальших інспекцій боєприпасів.
Зазначене забезпечить ефективне та своєчасне здійснення ОСОБА_9 дій, спрямованих на забезпечення обороноздатності України під час воєнного стану, та погашення господарсько-правової заборгованості перед Міноборони.
2.3. Позиції учасників щодо клопотання прокурора про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про надання дозволу на виїзд за межі України
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання з наведених у ньому мотивів. Зазначив, що на теперішній час існує необхідність у продовженні обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , оскільки ризики, зазначені в клопотанні, не перестали існувати. Відтак, на думку прокурора, існують підстави для продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Щодо задоволення клопотання про надання дозволу на виїзд за межі України ОСОБА_9 заперечував.
Захисник обвинуваченого  ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 . Зазначив про належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_13 , відсутність будь-яких порушень з боку останнього, а також про абстрактність тверджень прокурора щодо наявності вказаних у клопотанні ризиків, що не підтверджуються жодними доказами. 
Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав позицію свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Додатково зазначив що він не є суб`єктом злочину, в якому його обвинувачують. Вважає що ризики, про які зазначає прокурор не існують. З його боку має місце належна процесуальна поведінка, як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на ОСОБА_9 обов`язків з підстав, викладених у письмових запереченнях. 
Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 має бездоганну ділову репутацію та процесуальну поведінку, виконує покладені на нього процесуальні обов?язки. Також стверджував про відсутність ризиків, заявлених прокурором у відповідному клопотанні. Окрім того зазначив про необхідність виїзду ОСОБА_9 за кордон для особистого інспектування боєприпасів з метою належного виконання договірних зобов`язань на поставку зброї для ЗСУ перед МОУ та СБУ, надав відповідні докази. У зв`язку з вказаним просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а у разі задоволення клопотання - надати дозвіл на виїзд ОСОБА_9 у службове відрядження з 01 липня по 31 липня 2026 року з поверненням паспорта на цей період.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника. Додатково зазначив, що ним вже завезено 3000 мін, він й досі є єдиною особою в ТОВ «Львівський арсенал», здійснює його представництво і несе матеріальну відповідальність. Компанія «WDG PROMET» висловила пропозицією щодо безоплатної поставки 120-мм пострілів в кількості 35 000 шт., і 122-мм артилерійських снарядів в кількості 5000 шт. Відповідно, ОСОБА_9 підписав контракт з військовою частиною, отримав сертифікат кінцевого споживача. Поставка за попереднім контрактом майже виконана, буде здійснена фактично через місяць-півтора, бо виникли ускладнення не з вини ОСОБА_9 . Дозвіл на виїзд необхідний строком не менше ніж на місяць через організаційні питання. 
Представник потерпілого ОСОБА_15 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити. У задоволенні клопотання сторони захисту про надання дозволу ОСОБА_9 на виїзд за кордон України заперечував. Пояснив, що «WDG PROMET» - це та компанія, яка в межах цього кримінального провадження пов`язана із ТОВ «Львівський арсенал» за контрактом, який МОУ у 2022 році уклало із ТОВ «Львівський арсенал». Паралельно з цим, з цією компанією був укладений договір МОУ напряму. Договір не виконаний. Є рішення МКАС на користь МОУ яке станом на сьогодні також не виконано. Жодних дій від «WDG PROMET» на його виконання не вживається. Лист «WDG PROMET» від 01.06.2026 МОУ не отримувало, цей документ відсутній в МОУ, він також не надходив до Департаменту Військово-технічної політики, Розвитку озброєння та Військової техніки, хоча вказана адреса дійсна. Крім цього, представником цього Департаменту повідомлено що є схожий лист від «WDG PROMET» із згаданих питань, але датований 16.04.2026, в якому передбачалось проведення випробувань з 25.05.2026 по 10.06.2026. У цьому листі ТОВ «Львівський арсенал» не був вказаний адресатом, хоча вимога про його повідомлення про участь в інспекції була. Поряд з цим, хоч цей лист і є, але профільний департамент, який укладав цей контракт тоді, надав інформацію про те, що протокольне рішення наради від 27.08.2025, про яке зазначає ОСОБА_9 , не набрало чинності. Пропозиція ТОВ «Львівський арсенал» щодо постачання озброєння в межах погашення дебіторської заборгованості за державним контрактом 2022 року не була прийнята, оскільки запропоновані товари не відповідають умовам контракту, мають інші номенклатуру та орієнтовну ціну за одиницю. Питання постачання 82-х мм мін в рамках погашення дебіторської заборгованості за контрактом буде розглянута за умови надання технічної документації, враховуючи викладене, проведення цієї інспекції вбачають передчасним. Отже, станом на сьогодні, домовленостей щодо подальших дій з ТОВ «Львівський арсенал», погашення заборгованості «WDG PROMET» нове керівництво як Департаменту, так і МОУ не приймало. Меморандуми, попередні угоди, домовленості відсутні. ВЧ 3488 до складу структури та складу ЗСУ не входить, хоч і перебуває у прямому підпорядкуванні МОУ, проте це окрема організаційно-штатна структура. Згаданий договір на постачання 120 мм пострілів та 122 мм фугасних артилерійських снарядів є безоплатним, одночасно, жодних ризиків як репутаційних, так і матеріальних для ВЧ не передбачається. Конкретно в цих заходах наразі не розглядається питання про участь МОУ, отже без участі його представника і спеціаліста вони не зможуть відбутися.
Інші учасники судового засідання у вирішенні клопотання прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 поклалися на розсуд суду.
ІІІ. Обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30 грудня 2024 року у справі №991/14167/24 змінено запобіжний захід щодо підозрюваного  ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою на заставу у розмірі 2 500 000 грн. Зобов`язано ОСОБА_9 прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першою вимогою; не відлучатися за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_9 визначено до 30 лютого 2025 року включно, та надалі неодноразово продовжувався.
У подальшому ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 серпня 2025 року у справі №991/8101/25 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_9 до 12 жовтня 2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першою вимогою; не відлучатися за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 
Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 , у подальшому було продовжено, останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 квітня 2026 року строком на два місяці, до 27 червня 2026 року включно, а саме обов`язків: не відлучатися за межі України без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).
Разом з цим щодо підозрюваного ОСОБА_13 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 травня 2025 року у справі №991/4506/25 змінено застосований ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 грудня 2024 року у справі № 991/13015/24 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зобов`язано ОСОБА_13 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та виконувати такі обов`язки: не відлучатися за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_13 визначено до 21 липня 2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.
Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_13 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 квітня 2026 року строком на два місяці, до 27 червня 2026 року включно, а саме обов`язків: не відлучатися за межі України без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).
3.1. Оцінка судом доводів прокурора
Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. 
Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Ураховуючи положення ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.
Водночас, у силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 наразі перебувають у статусі обвинувачених, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінальних правопорушень.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_13 продовжують існувати ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України: (1) ризик переховуватися від суду; (2) незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; (3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (4) вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
3.1.1. Ризик переховування обвинувачених від суду
В обґрунтування наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 від суду прокурор послався на тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, вчинених в складі організованої групи, невідворотність покарання у вигляді позбавленні волі у разі визнання їх винуватими, а також можливість переховуватись від суду на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, враховуючи те, що обвинувачені раніше неодноразово виїздили за кордон. Також через сталість організованої групи і зв`язки її членів у кримінальному середовищі, можливість ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Щодо вказаного ризику суд зазначає таке.
Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст. 12 КК України, належать до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст. 45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що виключає можливість звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України.
Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинувачених бути засудженими на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного їм майна.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п. 33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).
З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.
Також варто враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Водночас, попри існуючі наразі обмеження щодо перетину державного кордону чоловіками призовного віку, суд не виключає можливість здійснювати перетин кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі й незаконно та через неконтрольовані ділянки державного кордону. Окрім того, ризик переховуватися від суду поширюється не лише на можливість ухилення обвинувачених від суду виключно за кордоном, а розповсюджується й на переховування в межах України.
Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинувачених, співставлення можливих негативних для обвинувачених наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим.
Вказані обставини, на переконання суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а також зазначені вище приписи закону про кримінальну відповідальність є вагомим доводом, що підтверджує існування ризику переховування обвинувачених від суду.
3.1.2. Ризик незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених
Оцінюючи можливість впливу на свідків/інших обвинувачених, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками/іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків/інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків/інших обвинувачених та дослідження їх судом.
Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків та інших обвинувачених, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 знають як їх персональні дані, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.
Отже, вказане дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на свідків та інших обвинувачених з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
3.1.3. Щодо ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . 
Обставина, наведена в обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення - тривалість вчинення інкримінованого злочину, що, на думку прокурора, свідчить про систематичний характер неправомірних дій обвинувачених, є недостатньою на підтвердження існування цього ризику. 
Суд ураховує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт передано на розгляд до суду, а прокурором не доведено, що обвинувачені можуть продовжити вчиняти інкриміновані їм злочини.
У клопотанні прокурор зазначає про те, що ОСОБА_13 раніше притягувався до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні за вчинення особливо тяжкого злочину під час воєнного стану, а також про намір учасників організованої групи «забрати» матеріали зазначеного кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування. Суд критично оцінює вказані прокурором твердження, з огляду на відсутність фактів на їх підтвердження, а також відсутність доказів реальної можливості в обвинувачених вчинити відповідну дію.
Окрім того, необхідність обвинуваченого в отриманні джерела доходів для забезпечення його життєдіяльності не може бути підставою для продовження ним вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_13 займається підприємництвом (ФОП), що свідчить про його трудову діяльність.
Отже, прокурором не доведено існування цих ризиків. Окрім цього зазначені в обґрунтування цих ризиків обставини, були предметом дослідження та були оцінені судом критично у попередніх судових засіданнях, під час яких вирішувались питання продовження дії покладених на ОСОБА_13 та ОСОБА_9 обов`язків.
3.2. Оцінка доводів сторони захисту щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 про сумлінне виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, оскільки вказане свідчить виключно про дієвість застосованого до обвинувачених запобіжного заходу та не є підставою для пом`якшення обов`язків, встановлених ухвалами суду.
Не є обґрунтованими також твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про необхідність доповнення новими обставинами, якими підтверджуються вказані ризики, оскільки згідно з системним аналізом положень ст. 199 КПК України, при розгляді клопотань про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, суд зобов`язаний встановити виключно наявність обставин, які свідчать про те, що (1) заявлений ризик не зменшився або (2) з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків. Відтак, задля підтвердження наявних ризиків суд не зобов`язаний встановлювати нових обставин під час чергового продовження строку дії покладених на обвинувачених обов`язків.
Доводи сторони захисту про відсутність ризику переховування ОСОБА_9 від суду з огляду на те, що він раніше виїжджав за межі України на підставі ухвали суду та після завершення службового відрядження повернувся до України і повернув паспортний документ до Державної міграційної служби, самі по собі не спростовують існування зазначеного ризику.
Факт повернення обвинуваченого ОСОБА_9 до України після попереднього короткострокового службового відрядження свідчить лише про належне виконання ним процесуальних обов`язків у конкретний проміжок часу та за конкретних обставин, однак не є безумовною гарантією аналогічної поведінки в майбутньому і не виключає існування ризику його переховування від суду.
Крім того, положення КПК України не передбачають презумпції відсутності ризиків лише з підстави попереднього належного виконання особою покладених на неї процесуальних обов`язків. Отже, наведена стороною захисту ОСОБА_9 обставина не може розцінюватися як достатня та самостійна підстава для висновку про відсутність ризику переховування від суду.
Не є обґрунтованими й доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про відсутність зазначених прокурором ризиків, а також твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 про абстрактний характер вказаних ризиків, оскільки, як зазначив суд в ухвалі, такі ризики наявні та обґрунтовані прокурором.
ІV. Оцінка та мотиви суду щодо заявленого захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 клопотання про надання дозволу на виїзд за межі України
Заслухавши думку учасників судового засідання, проаналізувавши доводи поданого клопотання, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, має право звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про зміну або скасування обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Засоби досягнення мети запобіжного заходу мають бути пропорційними з існуючими ризиками для кримінального провадження і, у той же час, не бути надміру обтяжливими та забезпечувати дотримання презумпції невинуватості.
Судом з наданих захисником ОСОБА_10 документів встановлено таке.
Департамент військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України листом від 19.03.2025 звернувся до ТОВ «Львівський арсенал» з пропозицією долучитись до онлайн зустрічі щодо можливості постачання озброєння в рахунок боргу ТОВ «Львівський арсенал» за контрактом.
17.09.2025 директором департаменту затверджено протокол наради щодо узгодження питань подальшого виконання державного контракту укладеного між МОУ та ТОВ «Львівський арсенал».
13.11.2025 між «Постачальником» ТОВ «Львівський арсенал» в особі директора ОСОБА_9 , який діє на підставі Статуту, та «Отримувачем» Військовою частиною НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира, укладено угоду про безоплатну передачу товару №13\11. Найменування товару наведено у відповідному розділі угоди та в сертифікаті кінцевого споживача.
Державною службою експортного контролю України надано відповідний дозвіл для прийняття товарів зазначених в угоді до митного оформлення, який дійсний до 31.12.2026.
01.06.2026 на адреси Міністерства оборони України, Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки, а також ТОВ «Львівський арсенал» скеровано запрошення від компанії «WDG PROMET» взяти участь в інспекції боєприпасів за місцем зберігання на Шрі Ланка, що відбудеться з 01 по 31 липня 2026 року.
01.06.2026 лист такого же змісту скеровано і Компанією Black Rock Defense Weapon Spare Parts Trading LLC на адресу МОУ та ТОВ «Львівський арсенал». Згадана компанія підписала з «WDG PROMET» меморандум про співпрацю таздійснює підготовку для проведення інспекції та відстрілу продукції що знаходяться в місці зберігання (Шрі Ланка).
ТОВ «Львівський арсенал» видано довідку від 24.04.2026 №2404/15-д, яка засвідчена печаткою підприємства та підписом директора/власника ОСОБА_9 . Довідкою підтверджено, що у ТОВ «Львівський арсенал» чисельність штатних працівників становить одна людина, у тому числі директор підприємства. Керівником, власником та відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей є ОСОБА_9 . Матеріальну відповідальність покладено на керівника відповідно до Статуту підприємства.
Разом з цим, суд із наданих документів не встановив того, що неможливість виїзду ОСОБА_9 для інспекції боєприпасів за місцем зберігання на Шрі Ланка призведе до будь-яких непоправних наслідків чи суттєво перешкодить обороноздатності України. 
Крім того, зі змісту листа «WDG PROMET» від 01.06.2026, долученого до клопотання, вбачається, що зазначене запрошення адресовано насамперед Міністерству оборони України та Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки. Водночас вказані органи зазначеного листа, як пояснив в судовому засіданні представник потерпілого МОУ, не отримували, у зв`язку з чим жодних заходів, спрямованих на його реалізацію, а також дій щодо забезпечення участі представників зазначених установ, не вживають. Без представника МОУ і відповідного спеціаліста вказана інспекція не може бути проведена.
При цьому листи « WDG PROMET » та Black Rock Defense Weapon Spare Parts Trading LLC не містять жодних відомостей про можливість проведення відповідної інспекції за відсутності представників Міністерства оборони України та Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки, а також не передбачають можливості одноосібної участі у ній ОСОБА_9 . За таких обставин надані матеріали не підтверджують ані реальної організації зазначеного заходу, ані об`єктивної необхідності виїзду за кордон саме ОСОБА_9 .
Відтак підстави для надання ОСОБА_9 дозволу на виїзд за межі України є недоведеними, що зумовлює відмову у задоволенні відповідного клопотання.
V. Висновки суду
На переконання суду, з урахуванням викладеного, клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні клопотання сторони захисту про надання дозволу обвинуваченому ОСОБА_9 на виїзд за кордон України слід відмовити.
Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких клопотав прокурор, з встановленими судом ризиками (переховування від суду, а також впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні), суд дійшов висновку про необхідність продовження на два місяці (до 16 серпня 2026 року включно) строку дії покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 таких обов`язків: 
- не відлучатися за межі України без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України(якщо такі не здано).
Покладення на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у їх права, а тому є співмірним меті застосування запобіжних заходів та здатне запобігти ризикам їх переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42023000000000674 від 20 квітня 2023 року, - задовольнити.
2. Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме:
- не відлучатися за межі України без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України(якщо такі не здано).
2.1. Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 , до 16 серпня 2026 року включно.
3. Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 , а саме:
- не відлучатися за межі України без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України (якщо такі не здано).
3.1. Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 , до 16 серпня 2026 року включно.
4. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Офісу Генерального прокурора з групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42023000000000674 від 20 квітня 2023 року.
5. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про надання дозволу на виїзд за межі України обвинуваченого ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42023000000000674 від 20.04.2023, - відмовити.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючийсуддя         ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3