Справа № 192/2310/25 
Провадження № 2/192/441/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

29 квітня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого – судді Щербини Н. О., 
за участю секретаря судового засідання – Чернишкіної А. В., 
представника відповідача – Костюка М. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2025 року до суду надійшов позов до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 31 995 гривень 00 копійок. 
На обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 21 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН») та відповідачкою за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Кредитний договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №1204442-А. Згідно із зазначеним Договором відповідач отримала від ТОВ «СС ЛОУН» споживчий кредит у розмірі 13 500 гривень 00 копійок для власних потреб на строк до 19 лютого 2021 року з фіксованою процентною ставкою 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування, а сума кредиту була перерахована відповідачу у безготівковій формі на вказану нею банківську картку. 
У встановлений строк відповідач свої зобов`язання з повернення суми кредиту не виконала у зв`язку з чим на підставі п.п.5.7,5.8 Кредитного договору останній був пролонгований. У зв`язку з пролонгацією Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була перерахована відповідно до п. 5.7.2 договору та її розмір став складати 4,15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 
Станом на 31 серпня 2025 року відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість розмірі 31 995 гривень 00 копійок. 
У зв`язку з не виконанням відповідачкою своїх зобов`язань перед кредитором, ТОВ «СС ЛОУН» уклав договір Факторингу від 24 березня 2021 року за №40071779-118 з позивачем (надалі - Договір факторингу). Відповідно до Договору факторингу ТОВ «СС ЛОУН» відступило позивачу заборгованість та право вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафу, пені та інших платежі. Таким чином, згідно Договору факторингу позивач викупив у ТОВ «СС ЛОУН» всі грошові вимоги стосовно відповідачки та набув право стягувати їх. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно клопотання просив розглядати справу у відсутність представника позивача (а.с.5).
Відповідач у судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена. 
Представник відповідача – Костюк М. В. заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що відповідач договір не укладала, грошові кошти не отримувала, а позивач не довів належними доказами наявність заборгованості та перерахування позики, про що надав письмові пояснення. Просив відмовити в задоволенні позову. 
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором. 
Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що 21 січня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (ccloan.ua), було укладено електронний Кредитний договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №1204442-А (а.с.38-45).
Суд вважає доведеним факт укладання кредитного договору між сторонами, в тому числі з боку відповідача в електронній формі, що не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки ВС у постанові від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 вказав, “...якщо до суду подано копію електронного доказу, це саме по собі не означає неприйнятність такого доказу як такого. Лише якщо в учасника справи або в суду виникне сумнів щодо цього доказу, то суд може витребувати в учасника справи, який надав таку копію, оригінал електронного документа».
Представник відповідача – Костюк М. В. в судовому засіданні посилався на те, що докази про підписання кредитного договору з боку відповідача не були надані до матеріалів справи. Проте будь якого клопотання в строки, передбачені ЦПК України про витребування оригіналу електронного доказу не заявляв та не довів суду, що такий договір між сторонами не укладався. 
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що спірний кредитний договір було укладено між сторонами та за його умовами позивач зобов`язався надати відповідачу шляхом безготівкового переказу грошові кошти в розмірі 13 500 гривень 00 копійок строком до 19 лютого 2021 року (а.с. 39). В подальшому строк дії договору було пролонговано згідно Розділу 5 договору. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. 
Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.
Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору, відповідач отримала від ТОВ «СС ЛОУН» споживчий кредит у розмірі 13 500 гривень 00 копійок для власних потреб на строк до 19 лютого 2021 року з пролонгацією та з фіксованою процентною ставкою 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» за період з 21 січня 2021 по 25 січня 2021 року (а.с.108). 
Представник відповідача – Костюк М. В. в судовому засіданні заперечував проти отримання відповідачем грошових коштів та зазначив, що вказана виписка не є належним доказом, оскільки не містить номеру кредитного договору та надана всього за період з 21 по 25 січня 2021 року з урахуванням того, що кредитний договір укладався на більш тривалий строк. Вважав, що ненадання виписки за весь період дії кредитного договору не може бути прийнятий судом, оскільки виписка за весь період дії договору може містить в собі докази повного погашення заборгованості. 
Суд вважає, що надана до матеріалів справи виписка по рахунку не містить номера кредитного договору, оскільки вона містить період здійснення транзакції, а саме зарахування 13 500 гривень на рахунок відповідача. Ініціатором такої транзакції не є банк, а позивач. Тому номер кредитного договору не обліковується банком, як емітентом карти на ім`я відповідача та установою, яка здійснила лише зарахування коштів. 
Досліджена судом банківська виписка є первинним документом, оскільки відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Проте представник відповідача не подав суду докази про погашення відповідачем заборгованості, а суд позбавлений можливості збирати докази. 
Судом встановлено, що станом на 10 березня 2021 року відповідач не виконала свої зобов`язання та не повернула отриману суму кредиту. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором у неї виникла заборгованість в розмірі 31 995 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 500 гривень 00 копійок та із заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 18 495 гривень 00 копійок (а.с.54-56). 
24 березня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем було укладено Договір факторингу №40071779-95, відповідно до якого ТОВ «СС ЛОУН» відступило позивачу заборгованість та право вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафу, пені та інших платежів, зокрема і за Кредитним договором № 1204442-А від 21 січня 2021 року, який був укладений з відповідачкою (а.с.57-65).
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Судом встановлено, що відповідач не погасила своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками відповідно до умов укладеного Кредитного договору, а право вимоги перейшло до позивача. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач та її представник суду не надали.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оскільки відповідач та її представник не надали суду докази погашення заборгованості, або інші докази, які б свідчили про не укладання кредитного договору та про неотримання грошових коштів, на що посилався представник в судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, який він сплатив під час звернення з позовом до суду в розмірі 2 422 гривні 40 копійок у зв`язку з поданням позову через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус В, кабінет 508-2, код ЄДРЮОФОПГФ - 41717584) до ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус В, кабінет 508-2, код ЄДРЮОФОПГФ - 41717584) заборгованість за Кредитним договором № 1204442-А від 21 січня 2021 року в розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок за тілом кредиту та 18 495 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок, а всього - 31 995 (тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 )) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус В, кабінет 508-2, код ЄДРЮОФОПГФ - 41717584) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)  гривні 40 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 04 травня 2026 року. 

Суддя Н. О. Щербина