Справа № 604/306/26
Провадження № 2/604/332/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сташківа Н.Б.
за участі:
секретаря судового засідання Крупи А.А.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Скалатської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Скалатської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2026 року представник позивача - Органу опіки та піклування Скалатської міської ради звернувся до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Скалатської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтований тим, що у грудні 2025 року Служба у справах дітей Скалатської міської ради отримала повідомлення про те, що в сім`ї ОСОБА_3 тривалий час проживає дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без батьків. Вказану дитину згодом було вилучено та тимчасово влаштовано в іншу сім`ю. Матір дитини, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей отриманих Службою у справах дітей Скалатської міської ради в результаті проведеної роботи, відповідач є матір`ю-одиначкою шістьох дітей, зокрема і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини зі слів матері є ОСОБА_4 . Коли дитині було два місяці її забрала тітка по батьківській лінії - ОСОБА_5 , яка однак померла у листопаді 2023 року. З того часу і до її вилучення, дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з ОСОБА_6 , якій на момент відвідування службою у справах дітей виповнилось 86 років.
Представник позивача вказує, що відповідач, ОСОБА_1 , за десять років ні разу не відвідала свою дитину, не надавала їй жодної матеріальної допомоги, не здійснювала за нею догляд, не піклувалась про неї, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з донькою, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу, не проявляє батьківської уваги та турботи, тобто фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. З метою захисту прав дитини просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2026 року було витребувано у Служби у справах дітей Наркевицької селищної ради Волочиського району Хмельницької області висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
У підготовче засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Крім того вказала що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов просила задовольнити повністю.
Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Скалатської міської ради у підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи. 
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області 19 травня 2015 року, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області, про що 19 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області було складено актовий запис №34. Батьками ОСОБА_2 вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .
Згідно копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 09 грудня 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із ОСОБА_6 . Висновком встановлено, рівень безпеки дитини на рівні небезпечно, оскільки ОСОБА_6 через свій вік не може здійснювати догляд за дитиною.
Згідно копії характеристики учениці ОСОБА_8 , 2015 року народження виданої Новосілківською гімназією Скалатської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_8 має добрий загальний розвиток, фізично розвинена. До листопада 2023 року ОСОБА_9 опікувалась її рідна тітка ОСОБА_5 . На даний час дитина проживає з бабусею ОСОБА_6 , а опікується двоюрідна сестра ОСОБА_10 , яка відвідує навчальний заклад, цікавиться успіхами у навчанні, поведінкою та станом дитини. За час навчання у Новосілківській гімназії мати дитини не цікавилась навчанням і вихованням дитини, в діяльності батьківського комітету участі не брала, на шкільних зборах та заходах не була.
З довідки-характеристики №71 від 16 грудня 2025 року виданої Шмирківським старостинським округом Наркевицької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, вбачається, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , із сім`єю, а саме: цивільний чоловік ОСОБА_4 , 1962 року народження, доньками: ОСОБА_11 , 2007 року народження, ОСОБА_12 , 2010 року народження, ОСОБА_13 , 2012 року народження, та сином ОСОБА_14 , 2020 року народження. Донька ОСОБА_2 , 2015 року народження проживає у родичів ОСОБА_15 .
Згідно копії наказів Відділу служби у справах дітей Наркевицької селищної ради Хмельницької області, від 01 грудня 2025 року №5-р №6-р, №7-р, з 01 грудня 2025 року неповнолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , взято на облік дітей які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухилянням матері ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків.
З копії письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 повідомила, що з моменту народження доньку ОСОБА_9 вона особисто не виховує. Після народження дитини вона змушена була передати її на виховання тітці (рідній сестрі співмешканця), яка проживає в іншій області, у зв`язку із тим що не могла забезпечити належним чином догляд та виховання дитини. Також вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 вона народила ще одну дитину у зв`язку із чим на даний час не має можливості особисто займатись вихованням ОСОБА_2 , оскільки її (відповідача) сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Крім того, відповідач вказала, що їй відомо, що за місцем проживання з тіткою ОСОБА_16 для доньки створені належні умови для проживання, навчання та виховання, тому відповідач вважає, що перебування дитини у цій сім`ї відповідає її інтересам, у зв`язку із чим не заперечує проти подальшого проживання та виховання дитини у вказаній сім`ї.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_1 жительку с. Шмирки Хмельницького району Хмельницької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Наркевицької селищної ради Хмельницької області №94 від 23 квітня 2026 року, виконавчий комітет Наркевицької селищної ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, виконавчим комітетом Наркевицької селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно зі ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідача по відношенню до своєї доньки.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо.
Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від обов`язків, закріплених ч.ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останньої інтересу до доньки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем.
На підставі вищенаведеного, враховуючи інтереси дитини, необхідність умов нормального розвитку та виховання дитини, відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки.
Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи дані положення законодавства та позовні вимоги про стягнення аліментів в частині від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову.
З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі та у спосіб заявлених позивачем - в розмірі 1/4 частки від суми заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (11 березня 2026 року) та до досягнення дитиною повноліття.
Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, суд, приходить до висновку про можливість задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).
Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 2662,40 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст.13, 81, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.155, 154-166, 180-183, 191 СК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування Скалатської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Скалатської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь Органу опіки та піклування Скалатської міської ради, код ЄДРПОУ 45345843, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:          Н.Б. Сташків