ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року		Справа № 380/24060/24 пров. № А/857/45427/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача Качмара В.Я.,
суддів - Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В., 
при секретарі судового засідання - Гладкій С.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення коштів, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року (суддя Потабенко В.А., м. Львів, повне рішення складено 29 вересня 2025 року), 

ВСТАНОВИВ:

20.11.2024 (здано на пошту) ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі також Головне управління, ГУ) в якому, з урахуванням заяв про збільшення (уточнення) позовних вимог (а.с.196-197, 240-241 т.4), просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 02.09.2024 №355 «Про проведення перевірки» (далі Наказ №355);
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління від 11.11.2024 №32-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» (далі Наказ №32-дс);
- стягнути з відповідача на її користь за час відсторонення від виконання посадових обов`язків згідно з листа Головного управління від 28.10.2024 №16/13-01-10-00-08 та наказу Головного управління від 27.09.2024 №133-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» (далі Наказ №133-дп), допомогу по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності №13882434-2025923695-1 за період з 30.09.2024 по 30.09.2024, №13917155-2025091109-1 з 01.10.2024 по 04.10.2024, №13998352-2026125456-1 з 07.10.2024 по 11.10.2024 та №13998352-2026240781-1 з 12.10.2024 по 16.10.2024 (далі Листки непрацездатності) та середній заробіток з 05.11.2024 по 11.11.2024.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивачка, яка із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі наводячи обставини справи вказує, що:
- наказ «Про порушення дисциплінарного провадження» №133-дп винесено 27.09.2024 (далі Наказ №133-дп) визначивши здійснити дисциплінарне провадження з 30.09.2024, а оскаржуваний Наказ №32-дс 11.11.2024, чим порушено вимоги пунктів 4, 5 «Порядку здійснення дисциплінарного провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 04.12.2019 № 1039 (далі Порядок №1039) щодо 45 денного строку здійснення дисциплінарного провадження;
- порушено тривалість формування дисциплінарної справи, що визначена пунктом 27 Порядку №1039 та порядок для надання позивачкою пояснень, оскільки надання пояснень передує формування дисциплінарної справи. Листом від 14.10.2024 позивачку запрошено на засідання дисциплінарної комісії, яке заплановано на 21.10.2024, однак згідно доповідної записки голови дисциплінарної комісії від 21.10.2024 №1976/13-01-14-06 керівником Головного управління надано дозвіл на продовження формування справи до 30 днів;
- відповідачем було залучено до роботи дисциплінарної комісії ОСОБА_2 - заступника начальника управління - начальника відділу кадрового адміністрування управління персоналу Головного управління (далі також Управління персоналу), яка особисто заінтересована у результатах дисциплінарного провадження та безпосередньо підпорядкована позивачу, чим порушено вимоги пункту 11 Порядку №1039, статей 31, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII);
- подання дисциплінарної комісії від 01.11.2024 №2056/13-01-14-11 (далі Подання) та Наказ 32-дс не містить в собі обставин, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність, зокрема, попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень, високі показники виконання службових завдань, чим порушено вимоги пунктів 33, 34 Порядку №1039, статті 67 Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII);
- дисциплінарна справа не містить пояснень безпосереднього керівника позивачки - в.о. начальника Головного управління, з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, чим порушено вимоги пункту 25 Порядку №1039;
- не надано для ознайомлення матеріали дисциплінарної справи на заяви від 20.10.2024 (в тому числі в електронному варіанті), натомість 01.11.2024 відмовлено в наданні таких матеріалів, через неподання нею документа, що посвідчує особу, однак на день здійснення дисциплінарного провадження позивач була державним службовцем, чим порушено вимоги пункту 31-1 Порядку №1039 та статті 76 Закону № 889-VIII. Внаслідок не ознайомлення з Поданням та матеріалами дисциплінарної справи позивач була позбавлена права вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи, як передбачено пунктом 31-2 Порядку №1039;
- конкретні дії, інкриміновані позивачу, безпосередньо входили до посадових обов`язків її підлеглих, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , позивач як керівник не може нести відповідальність за бездіяльність підлеглих працівників, якщо він не був належним чином інформований, вимога до керівника несе загальний характер, відповідачем не було порушено дисциплінарні провадження щодо безпосередніх виконавців, що свідчить про упереджений та вибірковий підхід;
- суд не надав належної оцінки сумнівним доказам:
пояснення ОСОБА_5 отримані по телефону (не оформлені належним чином) і тільки під час проведення перевірки; 
протокол огляду комп`ютера ОСОБА_2 від 29.10.2024 (далі Протокол огляду) містить суттєві розбіжності у датах створення та зміни файлів (наявність дати 01.11.2024 у протоколі, складеному 29.10.2024). Це стосується актів відновлення інформації із комп`ютера ОСОБА_2 , які містять суперечливу інформацію щодо дати створення, відновлення та роздрукування. Дата відкриття файлу не відповідає даті зазначеній у протоколі, відновлені акти не співпадають із актами з особової справи ОСОБА_5 , файли, які знайдено на комп`ютерній техніці ОСОБА_2 , могли бути копіями. Протокол огляду складено 29.10.2024, однак на відомостях з фотографій такий файл відкрито 01.11.2024;
- працівники, які за вказівкою позивача підготували акти, не притягувалися до відповідальності за виконання рішень чи доручень керівника;
- Наказ №32-дс не містить конкретних дій, які вважаються порушенням етичних норм та шкодять авторитету державної служби. Відповідач не навів доказів, що підтверджують наявність шкоди, умислу або наслідків, передбачених статтею 65 Закону № 889-VIII, які саме права та свободи ОСОБА_5 були порушені, та який саме матеріальний чи репутаційний збиток завдано авторитету державної служби. Відповідачем не встановлено, які норми «Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України (далі ДПС) від 02.09.2019 № 52 (далі Правила №52) порушила позивач та в чому вони полягали;
- судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до частини першої статті 72 Закону № 889-VIII державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення, а ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 2, 4 ,5 частини другої статті 65 вказаного Закону; 
- зі змісту скарги ОСОБА_5 від 28.09.2024 (вх. від 29.08.2024 №Г/227 (далі Скарга) вбачається відсутність відомостей про місце проживання, а відтак така мала бути визнана анонімною і розгляду не підлягала, стаття 8 Закону «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР). Скарга стала підставою для прийняття Наказу №355;
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування Наказу № 32-дс про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII відсутні.
Станом на час вирішення справи Наказ №355 вичерпав свою дію внаслідок проведення робочою групою перевірки, за результатами якої складено акт перевірки, прийнято рішення про порушення дисциплінарного провадження стосовно позивачки та Наказ № 32-дс, а скасування вже реалізованого наказу не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про який він просить у позові. Відтак, цей спосіб захисту є неналежним та неефективним. Аналогічна позиція, за твердженням цього суду, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 901/286/19.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ГУ на користь ОСОБА_1 за час відсторонення від виконання посадових обов`язків допомоги при тимчасовій непрацездатності за Листками непрацездатності та середнього заробітку за період з 05.11.2024 по 11.11.2024 також відмовлено, як похідної вимоги від вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу №355.
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи, зроблені частково з неправильним застосуванням норм матеріального права і без дотримання норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 працювала на посаді начальника Управління персоналу. Призначена на посаду наказом ГУ від 08.08.2022 № 264-О. Присягу державного службовця склала 26.02.1997.
28.08.2024 на електронну адресу ГУ надійшла Скарга, в якій ОСОБА_5 повідомила про неправомірні дії працівників кадрового підрозділу та фінансового управління ГУ. Зокрема, про те, що 09.08.2024 це був останній її робочий день в ГУ. Вона звернулась до кадрового підрозділу щодо отримання трудової книжки і в подальшому написала заяву щодо повернення трудової книжки (09.08.2024 о 14:42 год.) і відправила електронною поштою однак, в день звільнення її не ознайомлено під розписку з наказом про звільнення, не видано трудової книжки із належним чином зробленими записами в ній та не проведено розрахунків, що, на її думку, є порушенням статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) та не дає можливості повноцінно реалізувати своє право на працю. Крім того, фінансове управління ГУ не надало їй довідки про нарахування доходів за 2024 рік (включно 09.08.2024) і не провело розрахунків, що унеможливлює подачу декларації державного службовця з достовірних даних в місячний термін. 09.08.2024 о 15:26 год. на її електронну скриньку надійшов лист №747/13-01-11-01-31 (далі Лист) про те, що вона не віддала обхідний лист і акт передачі майна. Однак, дані документи були віддані в Управління персоналу для візування начальником ОСОБА_1 . Також в скарзі просила притягнути до дисциплінарної відповідальності керівників відповідних підрозділів ГУ.
З метою отримання додаткової інформації з питань, порушених у Скарзі, 04.09.2024 було здійснено телефонний дзвінок на номер телефону ОСОБА_5 - НОМЕР_1 .
Під час бесіди така підтвердила факт написання Скарги і повідомила, що до кінця вересня її не буде у Львові. Додаткових матеріалів, документів не зможе надати. Поряд з цим, окрім викладеного у скарзі, додала, що трудової книжки на даний час працівниками ГУ їй не видано, у зв`язку із чим вона не може працевлаштуватись на роботу або стати на облік на біржі праці. У зв`язку із чим, можливо, буде звертатись з вимогою про нарахування їй заробітної плати за час вимушеного прогулу за місцем праці в ГУ. Крім цього, повідомила, що не розписувалась в журналі, іншому реєстрі з реєстрації факту отримання трудової книжки, про отримання трудової книжки. Наголосила, що факт неповернення до ГУ посвідчення працівника Державної податкової служби України (далі ДПС), не підписання керівником управління персоналу обхідного листа, відсутність підпису на акті приймання-передачі, який, на її думку, не хотіла підписати начальник управління персоналу, не є підставою для невидання їй трудової книжки, а посвідчення особи працівника ДПС повинно бути анульовано працівниками ГУ. Також повідомила, що з метою отримання трудової книжки вона зверталась до працівника підрозділу персоналу - ОСОБА_6 09.08.2024 приблизно о 14:30 год., на що отримала усну відповідь про те, що на даний час вказаний працівник не може видати їй трудову книжку у зв`язку із зайнятістю і попросила прийти пізніше. Після такої розмови ОСОБА_5 звернулась до начальника відділу ОСОБА_14 з проханням щодо з`ясування причин не видачі їй трудової книжки, на що отримала відповідь, що це питання на контролі в ОСОБА_1 .
З метою отримання трудової книжки, ОСОБА_5 до 16:00 год. 09.08.2024 чекала на четвертому та на п`ятому поверсі будівлі ГУ, де знаходяться робочі місця працівників управління персоналу, але з нею ніхто не спілкувався і після закінчення робочого дня.
05.09.2024 проведено ще одну бесіду в телефонному режимі з ОСОБА_5 , під час якої остання повідомила, що обхідний лист та акт приймання - передачі справ і майна при звільненні вона хотіла передати на підпис ОСОБА_1 через ОСОБА_7 , а оскільки її не було, то передала на підпис через ОСОБА_8 приблизно о 14:30 год. 09.08.2024, після чого підійшла до ОСОБА_9 з метою отримання трудової книжки, про що зазначено вище. Стосовно Листа про необхідність повернення службового посвідчення працівника ДПС, надання акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та обхідного листа до управління персоналу, повідомила, що цей лист надійшов на її поштову скриньку із скриньки управління персоналу після того, як обхідний лист та акт приймання - передачі справ і майна був нею переданий на підпис до управління персоналу.
Під час телефонної розмови 16.09.2024 ОСОБА_5 повідомила, що 09.08.2024 приблизно о 14:30 год. вона підійшла до кабінету №423, в якому знаходиться робоче місце ОСОБА_1 , однак кабінет був зачинений на ключ, після чого направилась до кабінету № 424, в якому знаходилась ОСОБА_10 , якій вона і передала обхідний лист та акт приймання - передачі справ і майна на підпис. Також повідомила, що стосовно отримання трудової книжки, на її телефон ніхто з працівників управління персоналу, не звертався, доступу до ІКС ДПС (ІКП "Податковий блок", "Управління документами"), не мала.
Наказом № 355 в.о. начальника ГУ ОСОБА_11 (далі Начальник), з урахуванням змін внесених наказом від 27.09.2024 №404 «Про внесення змін до наказу від 02.09.2024 № 355» вирішив провести у період з 03.09.2024 по 19.09.202024 включно перевірку з питань, викладених у Скарзі щодо можливих неправомірних дій працівників ГУ. Перевірку провести робочою групою, керівнику якої (ОСОБА_15 заступнику начальника відділу забезпечення відомчого контролю ГУ) доповісти про результати перевірки не пізніше 25.09.2024.
Підставою для прийняття Наказу № 355 стала доповідна записка начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ від 30.08.2024 № 1665/13-01-14-11.
За наслідками проведеної перевірки було складено акт про результати перевірки з питань, викладених у Скарзі № 1807/13-01-14-06 від 19.09.2024 (далі Акт перевірки).
Вказаним актом встановлено, що посадовими особами Управління персоналу порушено вимоги:
- пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону № 889-VIII; пунктів 3.1, 3.3, 4.1 Правил №52; п. 2 розділу ІІ «Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування», затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 (далі Загальні правила); , оскільки при звільненні ОСОБА_5 наказом ГУ від 09.08.2024 № 341-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_5 " (далі Наказ №341-о), яким припинено державну службу та звільнено 09.08.2024 останню з посади головного державного інспектора відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ, такій не видано у день звільнення копії наказу про звільнення;
- пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" (далі Постанова №301), оскільки при звільненні 09.08.2024 не видано ОСОБА_5 трудову книжку під розписку;
- пункту 4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція №58), оскільки ОСОБА_5 не видано її трудову книжку в день звільнення - 09.08.2024 з внесеним до неї записом про звільнення;
- пункту 2.6 «Інструкції щодо порядку зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників ДПС та її територіальних органів», затвердженої наказом ДПС від 14.08.2019 №33 (далі Інструкція №33), оскільки публікація повідомлення Управління персоналу про неповернення службового посвідчення НОМЕР_2 від 10.12.2021, виданого на ім`я ОСОБА_5 (далі Службове посвідчення), здійснена лише 13.03.2024 о 16:29 год. (з порушенням на 86 робочих днів), а не протягом п`яти робочих днів з дня звільнення (наказ ГУ від 03.11.2023 № 467-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_5 (далі Наказ 467-о);
- «Графіку документообороту для забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом ГУ від 01.08.2023 № 423 (далі Графік), оскільки Наказ № 341-о видано у день її звільнення, а не за три робочі дні до її звільнення;
- вимог «Положення про Управління персоналу», затвердженого наказом ГУ від 24.04.2023 № 154 (далі Положення), а саме пунктів: 2.2.27 - не забезпечено, вжиття у межах компетенції заходів щодо вчинення підлеглими іншого правопорушення у сфері службової діяльності, припинення та негайне повідомлення про такі факти підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції ДПС; 135.2.14 - не забезпечено видачі в установленому порядку звільненій особі - ОСОБА_5 - копії наказу про звільнення, належно оформленої трудової книжки; 135.2.34 - не забезпечено контроль за поверненням посвідчень працівниками ГУ у разі заміни чи звільнення; 135.2.34); 
- після отримання для візування обхідного листа, акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та визнання ГУ недійсним посвідчення працівника ДПС, управлінням персоналу сформовано Лист, за підписом начальника Управління персоналу (з вимогою про необхідність повернення службового посвідчення працівника ДПС, надання акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та обхідного листа до Управління персоналу), який відправлено ОСОБА_5 , з електронної скриньки з електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на її електронну скриньку, ІНФОРМАЦІЯ_2., о 16:27 год. (після закінчення робочого дня - 15:45 год.).
- пункту 4.3. Розділу 4. «Керівництво управління» Положення, яким визначено, що начальник Управління забезпечує своєчасність і повноту виконання завдань та функцій Управління.
Наказом №133-дп: порушено дисциплінарне провадження стосовно начальника Управління персоналу ОСОБА_1 , з метою визначення наявності та ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку (пункту 1); відсторонено останню від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження (пункт 2); для здійснення дисциплінарного провадження утворено комісію у складі, зокрема, ОСОБА_2 - заступника начальника управління - начальника відділу кадрового адміністрування управління персоналу ГУ (пункт 3); здійснити дисциплінарне провадження з 30.09.2024, тривалістю 45 календарних днів (підпункт 4.1). 
Наказом ГУ від 14.10.2024 № 134-дп внесено зміни до Наказу №133-дп в частині складу дисциплінарної комісії.
Підставою для прийняття Наказу №133-дп стала доповідна записка заступника начальника відділу забезпечення відомчого контролю ГУ від 25.09.2024 № 425/1313-01-02-07 (далі Доповідна записка).
15.10.2024 (вх. №64098/6 16.10.2024) позивачка надала пояснення з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
01.11.2024 дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ГУ за результатами розгляду дисциплінарної справи начальника Управління персоналу ОСОБА_1 склала та надіслала на погодження в.о. начальника ГУ Подання з рекомендацією, відповідно до частин третьої-п`ятої статті 66 Закону № 889-VIII, до начальника Управління персоналу ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом 4 частини першої вказаної статті - звільнення з посади державної служби (протокол засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Львівській області від 01.11.2024 № 6-(133-дп).
У Поданні зазначено про встановлення факту вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, визначеного пунктами 1, 2, 4, 5, 7, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII.
07.11.2024 позивачка надала пояснення по суті внесеного Подання. 
В обґрунтуванні від 11.11.2024 № 2090/13-01-14-11 (далі Обґрунтування) застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення Начальник повідомив дисциплінарну комісію, що запропонований вид дисциплінарного стягнення, передбачений пунктом 4 частини першої статті 66 Закону № 889-VIII - звільнення з посади державної служби, - є винятковим видом дисциплінарного стягнення та повинен відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця, враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків. Враховуючи відсутність у позивачки дисциплінарних стягнень, характер і тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку відповідає дисциплінарному стягненню, визначеному пунктом 3 частини першої вказаної статті - попередження про неповну службову відповідність.
Наказом №32-дс застосовано до начальника Управління персоналу ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII.
Підставою для застосування дисциплінарного стягнення вказано (аналогічно викладено в Поданні), що ОСОБА_1 :
- не забезпечила своєчасну підготовку та видачу Наказу № 341-о (видано у день її звільнення, а не за три робочі дні) (апеляційний суд - Перше порушення);
- не забезпечила видачу ОСОБА_5 у день звільнення (09.08.2024) копії наказу про звільнення та її трудової книжки (Друге порушення);
- не забезпечила вжиття у межах компетенції заходів щодо припинення вчиненого підлеглими правопорушення у сфері службової діяльності та негайного повідомлення про такі факти підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції ДПС, а надала вказівку, з метою приховування допущених порушень щодо невидачі ОСОБА_5 копії наказу про звільнення та трудової книжки у день звільнення (09.08.2024), підготувати акти про не ознайомлення з наказом та не отримання трудової книжки ОСОБА_5 , датовані 09.08.2024, а фактично підготовлені та підписані 10.09.2024 (Третє порушення);
- після отримання для візування обхідного листа, акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та визнання ГУ недійсним посвідчення працівника ДПС, сформувала та підписала Лист (з вимогою про необхідність повернення службового посвідчення працівника ДПС, надання акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та обхідного листа до Управління персоналу), який відправлено ОСОБА_5 з електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на її електронну скриньку, ІНФОРМАЦІЯ_2., о 16:27 год. (після закінчення робочого дня - 15:45 год.) (Четверте порушення);
- допустила порушення прав і свобод громадянки ОСОБА_5 (П`яте порушення), що негативно вплинуло на авторитет державної служби, а також позитивну репутацію державних органів та стало можливим унаслідок порушення позивачкою своїх посадових обов`язків, вимог нормативно-правовий актів, розпорядчих документів ДПС та ГУ, а саме:
пунктів 1, 8 розділу 3 «Основні посадові обов`язки» посадової інструкції начальника Управління персоналу ОСОБА_1 , затвердженої 03.07.2023 (далі Посадова інструкція);
розділу 6 «Спеціальні умови служби» Посадової інструкції;
пунктів 1.3, 1.4 Розділу 1 «Загальні положення», пунктів 2.2.1, 2.2.4, 2.2.9, 2.2.15.1, 2.2.27, 135.2.11, 135.2.14 Розділу 2 «Основні завдання і функції Управління», пунктів 4.3, 4.4 Розділу 4 «Керівництво управління» Положення;
Графіку;
пункту 2.6 Інструкції №33;
пункту 4.1 Інструкції №58;
пункту 3 Постанови №301;
статті 47 КЗпП;
пунктів 3.1-3.4, 3.6, 4.2, 4.3 абзац 2, 4.4 Правил № 52;
пунктів 1, 2, 3, 4 розділу II, пунктів 1, 2 розділу 3 Загальних правил;
статті 38 Закону № 1700-VII;
пунктів 1, 2, 3, 6, 7, 8, 11 частини першої статті 8, пункту 1 частини першої статті 62 Закону № 889-VIII.
Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон № 889-VIII (тут і надалі всі норми в редакції чинній на час виникнення спірних відносин).
В розумінні статті 1 вказаного Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
За частиною другою цієї ж статті дисциплінарними проступками, зокрема є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;
Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
За змістом частин третьої-п`ятої, сьомої вказаної статті у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.
Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
Відповідно до частини першої статті 67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
За змістом статті 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Згідно з частиною першою статті 71 Закону № 889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.
Стаття 72 Закону № 889-VIII визначає порядок відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків.
Так, державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.
Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:
наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;
впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;
перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.
Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження.
У разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку (частини перша-четверта).
За правилами частини першої статті 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Частиною другою вказаної статті обумовлено, що дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
Приписами статті 74 Закону № 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
За частинами першою, другою статті 76 наведеного Закону державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок №1039.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.
За пунктами 4, 5 Порядку 1039 дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Строк здійснення дисциплінарного провадження визначається міністром або суб`єктом призначення з урахуванням встановленого законодавством строку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.
Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.
За змістом пунктів 10, 11 вказаного Порядку дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.
Склад дисциплінарної комісії затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі.
До складу дисциплінарної комісії повинно бути включено щонайменше одну особу, яка має юридичну освіту, а також представника служби управління персоналом, які є працівниками органу, в якому утворюється відповідна дисциплінарна комісія.
Не можуть бути залучені до роботи Комісії, дисциплінарної комісії представники державного органу, особисто заінтересовані у результатах дисциплінарного провадження та безпосередньо підпорядковані особі, стосовно якої здійснюється дисциплінарне провадження.
Згідно із пунктом 24 Порядку №1039 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
У відповідності до пункту 25 Порядку №1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
За приписами пункту 27 цього ж Порядку дисциплінарна справа формується з урахуванням вимог порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого НАДС.
Тривалість формування дисциплінарної справи не може перевищувати 20 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 30 календарних днів.
У відповідності до пункту 31-1 Порядку №1039 до моменту внесення суб`єкту призначення пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії відповідно до пункту 35 цього Порядку матеріали дисциплінарної справи можуть надаватися для ознайомлення в паперовій або електронній формі працівниками спеціального структурного підрозділу НАДС, секретарем дисциплінарної комісії державному службовцю та/або уповноваженому ним представнику за їх письмовою заявою, в якій зазначається електронна адреса для листування, надсилання матеріалів дисциплінарної справи. Така заява може подаватися в паперовій або електронній формі особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідного державного органу із накладенням кваліфікованого електронного підпису.
До заяви додаються копії документів, що посвідчують особу, а також посвідчують повноваження відповідно до законодавства - у разі подання заяви представником, уповноваженим державним службовцем. Матеріали дисциплінарної справи надаються для ознайомлення після перевірки таких документів.
У разі ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи в паперовій формі:
факт ознайомлення фіксується шляхом здійснення на заяві відповідного запису із зазначенням дати, підпису, прізвища та ініціалів (ініціалу власного імені), після чого заява долучається до матеріалів дисциплінарної справи;
ознайомлення здійснюється в робочий час у приміщенні відповідного державного органу, призначеному для проведення прийому громадян, та у присутності працівників, відповідальних за ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до абзацу першого цього пункту;
дозволяється робити необхідні виписки, копії документів;
забороняється вносити будь-які зміни до матеріалів дисциплінарної справи, робити помітки на аркушах, самостійно вилучати чи долучати документи. Про факти пошкодження документів складається акт, який долучається до матеріалів дисциплінарної справи.
Згідно із пунктом 31-2 цього ж Порядку за результатами ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.
У відповідності до пункту 32 Порядку № 1039 про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.
Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.
У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.
Відсутність державного службовця на засіданні дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.
Пунктом 33 Порядку №1039 визначено, що комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
У відповідності до пункту 35 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.
Одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону № 889-VIII.
Досліджуючи наведені норми права суд першої інстанції вірно зазначає, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.
Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. 
Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Законом №889, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.
Подібні за своїм змістом правові висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 16.03.2021 у справі №140/2819/19, від 26.01.2021 у справі №420/2949/19, від 04.09.2020 у справі №826/6165/17 тощо.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №140/2819/19, суд дійшов висновку, що для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Виходячи з суті спірних правовідносин і предмету доказування у цій справі, судом підлягає дослідженню правомірність висновків стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом № 889-VIII та іншими нормативно-правовими актами.
Щодо строку здійснення дисциплінарного провадження. 
За пунктом 4 Порядку №1039 в редакції до внесення змін постановою КМУ від 05.08.2022 №873 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 243 і від 4 грудня 2019 р. № 1039», тобто до чинної редакції, яка наведена вище, було передбачено, що дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Відтак, за чинною редакцією Порядку №1039 дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження.
Нормами вказаного Порядку та Закону № 889-VIII не визначено початку перебігу строку з якого розпочинається дисциплінарне провадження.
За статтею 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, дисциплінарне провадження, яке було порушене Наказом №133-дп 27.09.2024, розпочалося з цієї дати, а відлік 45-денного строку його тривалості з 28.09.2024, та завершилося виданням Наказу №32-дс - 11.11.2024, таким чином тривалість здійснення спірного дисциплінарного провадження становила рівно 45 календарних днів.
Щодо тривалості формування дисциплінарної справи.
21.10.2024 голова дисциплінарної комісії звернувся до керівника ГУ із доповідною запискою №1976/13-01-14-06 та з метою належного здійснення дисциплінарного провадження просив продовжити строк формування дисциплінарної справи до 30 календарних днів.
На вказаній доповідній записці керівник ГУ зробив резолюцію про продовження строку формування дисциплінарної справи до 30 днів. 
Враховуючи наведене вище, тривалість, визначеного пунктом 27 Порядку №1039, строку формування дисциплінарної справи розпочалася з 28.09.2024, 20-денний строк завершився 17.10.2024, а з врахування його продовження до 30 календарних днів - 27.10.2024. 
Не встановлено, що 18.10.2024 дисциплінарна комісія долучала до дисциплінарної справи якісь матеріали, а 19-20.10.2024 були вихідними днями. 
На засіданні дисциплінарної комісії 30.10.2024 протокол №5-(133-ДП) було повідомлено про завершення формування дисциплінарної справи та ознайомлення членів комісії із її матеріалами. 
Як вбачається із матеріалів дисциплінарної справи, матеріалами, які були до неї долучені, поза межами встановленого вище строку формування дисциплінарної справи є Протокол огляду та пояснення ОСОБА_2 від 29.10.2024. 
Таким чином, апеляційним судом підтверджено, що дисциплінарна комісія порушила (перевищила) тривалість формування дисциплінарної справи на два календарні дні (28-29.10.2024), однак перевищення строку є незначним та в межах строку здійснення дисциплінарного провадження. 
Щодо складу дисциплінарної комісії. 
За статтею 31 Закону № 1700-VII обмеження доступу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи до певної інформації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа, у випадку, якщо конфлікт інтересів пов`язаний з таким доступом та має постійний характер, а також за можливості продовження належного виконання особою повноважень на посаді за умови такого обмеження і можливості доручення роботи з відповідною інформацією іншому працівнику органу, підприємства, установи, організації.
У відповідності до частини другої статті 35-1 наведеного Закону у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.
Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.
У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.
Встановлено, що Наказом №133-дп до складу дисциплінарної комісії залучено ОСОБА_2 - заступника начальника управління - начальника відділу кадрового адміністрування Управління персоналу, яка беззаперечно, особисто заінтересована у результатах даного дисциплінарного провадження та безпосередньо підпорядковані особі, стосовно якої здійснювалося дисциплінарне провадження, а відтак не могла бути залучені до роботи дисциплінарної комісії.
Треба відмітити, що при порушенні дисциплінарного провадження не була очевидною особиста заінтересованість ОСОБА_2 у результатах даного дисциплінарного провадження (не було відомо про ймовірні вказівки ОСОБА_1 надані ОСОБА_2 щодо складання актів датованих 09.08.2024). 
Натомість, встановлено, що на першому засіданні дисциплінарної комісії 30.09.2024 протокол №1(133-ДП) ОСОБА_2 подано повідомлення від 30.09.2024 № 910/13-01-11-01-28 про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів, у зв`язку з тим, що начальник Управління персоналу ОСОБА_1 , відносно якої порушено дисциплінарне провадження, є її безпосереднім керівником. Включення до складу дисциплінарної комісії представника управління персоналу передбачено абзацом третім пункту 10 Порядку № 1039.
З метою дотримання вимог Закону № 1700-VII та врегулювання конфлікту інтересів усунуто ОСОБА_2 від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішень чи участі в їх прийнятті в рамках даного дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 .
З усіх протоколів засідань дисциплінарної комісії (№1 (133-ДП)-№6 (133-ДП), які долучені в апеляційному суді, чітко видно, що ОСОБА_2 не брала участь у прийнятті жодного рішення дисциплінарної комісії, не брала жодної участі в обговоренні будь-якого питання, а лише підписала три перших протоколи. 
Апеляційний суд відмічає, що сама присутність ОСОБА_2 на засіданнях дисциплінарної комісії створювала конфлікт інтересів пов`язаний з доступом до інформації про хід дисциплінарного провадження та мала постійний характер (що однак не було очевидним для керівника ГУ), але зваживши на надані під час дисциплінарного провадження пояснення ОСОБА_3 (25.10.2024) та ОСОБА_4 (24.10.2024), Протокол огляду та самі пояснення ОСОБА_2 (29.10.2024), не вплинула на об`єктивність висновків дисциплінарної комісії та результат розгляду дисциплінарної справи - Подання.
Щодо пом`якшуючих відповідальність позивача обставин.
Дисциплінарна комісія у своєму Поданні надала оцінку діям позивачки і встановила відсутність обставини, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність.
В той же час, слушним є посилання відповідача, що обставини, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність позивача - попередня поведінка державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків, відсутність дисциплінарних стягнень, фактично були визнані керівником ГУ, викладені в Обґрунтуванні і враховані під час визначення виду дисциплінарного проступку (не підтримано наявність (вчинення) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 7, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII) та відповідного дисциплінарного стягнення (не підтримано застосування звільнення з посади державної служби як виняткового виду дисциплінарного стягнення).
Щодо пояснень безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
Дійсно, дисциплінарна справа не містить пояснень безпосереднього керівника державного службовця (начальника Управління персоналу ОСОБА_1 ) - Начальника, який одночасно є суб`єктом призначення, з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, що є порушенням частини другої статті 73 Закону № 889-VIII і пункту 25 Порядку №1039.
В той же час, у матеріалах дисциплінарної справи міститься Доповідна записка, яка містить інформацію щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження на якій є віза Начальника «Згоден», доручення Начальника начальнику управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ про підготовку проекту наказу про порушення дисциплінарного провадження стосовно начальника Управління персоналу ОСОБА_1 від 26.09.2024 №75-д(14), ряд листів підписаних Начальником та створених Управлінням персоналу до ОСОБА_5 про необхідність повернення Службового посвідчення, надання акту приймання-передачі справ і майна, обхідного листа до Управління персоналу та можливості отримання трудової книжки в цьому управлінні, службова характеристика від 18.10.2024 підписана Начальником щодо його оцінки ділових і особистих якостей позивачки, як начальника Управління персоналу. 
Щодо ненадання для ознайомлення матеріалів дисциплінарної справи на заяви від 20.10.2024.
20.10.2024 (вх. ГУ 21.10.2024 №65002/6, №65004/6) на ім`я голови дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 подала дві заяви про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи до засідання дисциплінарної комісії 21.10.2024 та про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та поданням дисциплінарної комісії до моменту внесення суб`єкту призначення подання дисциплінарної комісії в електронній формі шляхом надсилання на зазначену електронну адресу для листування.
21.10.2024 о 9.00 год (перед засіданням дисциплінарної комісії) позивачка ознайомилася з матеріалами дисциплінарної справи та власноручно склала список документів, які просила їй надати, однак не здійснила запис на клопотанні про таке ознайомлення, що відображено в проколі засідання дисциплінарної комісії від 21.10.2024 №3(133-ДП) і не з`явилася на таке засідання, що підтверджено додатково актом про неприбуття на засіданні дисциплінарної комісії від 21.10.2024 №1965/13-01-14-06.
Разом з тим, листом ГУ від 01.11.2024 №33447/6/13-01-14-06 у зв`язку із невідповідністю іншої заяви вимогам абзацу другого пункту 31-1 Порядку №1039 (недолучення копій документів, що посвідчують особу), абзацу другого пункту 6 «Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами», затвердженого наказом Національного агентства з питань державної служби від 03.03.2016 №49 (незвернення державного службовця до секретаря дисциплінарної комісії), констатовано про відсутність правових підстав для надсилання в електронній формі матеріалів дисциплінарної справи та подання дисциплінарної комісії.
Апеляційний суд має категорично відмітити, що наведені підстави для ненадання для ознайомлення в електронній формі матеріалів дисциплінарної справи та подання дисциплінарної комісії до моменту внесення суб`єкту призначення подання дисциплінарної комісії є явно формальні та недоречні, оскільки позивачка була діючим державним службовцем ГУ, що є порушенням пунктів 31-1, 31-2 Порядку №1039.
Водночас, листом від 01.11.2024 №33445/6/13-01-14-06 дисциплінарна комісія повідомила позивачку, що за результатами розгляду дисциплінарного провадження на підставі пункту 35 Порядку №1039 комісією внесено Начальнику Подання, а тому є необхідність надання ОСОБА_1 письмового пояснення суб`єкту признання відповідно до вказаного пункту Порядку №1039 та статті 75 Закону №889-VIII.
04.11.2024 (вх. 05.11.2024 №68885/6) позивачка подала до ГУ заяву в якій вказала про отримання наведеного листа. Додатково відмітила, що оскільки на її клопотання про ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи та поданням дисциплінарної комісії до моменту внесення суб`єкту призначення отримала відмову, з метою надання обґрунтованих пояснень, відповідно до статті 76 Закону №889-VIII, просила ознайомити її з усіма матеріалами дисциплінарної справи та поданням дисциплінарної комісії. 
04.11.2024 (11.26 год) позивачка ознайомилася з матеріалами дисциплінарної справи та (13.57 год) отримала її копії згідно з долученим переліком.
07.11.2024 позивачка надала пояснення по суті внесеного Подання, а 11.11.2024 прийнято Наказ 32-дс.
Відтак, відповідачем повністю дотримано вимог частини першої статті 76 Закону №889-VIII в частині забезпечення права державного службовця на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
Щодо відсторонення позивачки на час проведення дисциплінарного. 
Суд першої інстанції вірно вказав, що суб`єкту призначення надано право відсторонювати державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону №889-VIII, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.
Між тим, апеляційний суд не може не відмітити, що незважаючи на такі свої доводи викладені в позові та апеляційній скарзі, позивачка не оскаржувала Наказ №133-дп в частині відсторонення від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження 
Апеляційний суд наголошує, що цим твердження можна було би й обмежитися, якби не позовна вимога про стягнення з відповідача на допомоги по тимчасовій непрацездатності за Листками непрацездатності та середнього заробітку з 05.11.2024 по 11.11.2024.
Підставою для прийняття Наказу №133-дп стала Доповідна записка, яка ґрунтувалася на результатах раніше проведеної перевірки, які оформлені Актом перевірки. 
Актом перевірки встановлено порушення посадовими особами Управління персоналу наведених вимог законодавства, які допущено у зв`язку з низьким рівнем виконавської дисципліни своїх посадових обов`язків, та в результаті відсутності організації та контролю керівництвом Управління персоналу за діями своїх підлеглих працівників. 
Враховуючи наведені обставини (взаємопов`язаність дій позивачки та її підлеглих працівників, тяжкість встановлених порушень, зміст зауваження позивачки до Акту перевірки від 24.09.2024 №903/13-01-11-01-28), апеляційний суд вважає, що у суб`єкта призначення були підстави для прийняття рішення про відсторонення позивачки від виконання посадових обов`язків, одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження, оскільки були наявні обставин, що давали підстави вважати встановленим виявлення в діях позивачки порушення, встановленого пунктом 1 (порушення Присяги державного службовця) частини другої статті 65 цього Закону №889-VIII та, що позивачка може впливати на працівників підпорядкованого підрозділу, зокрема, здійснювати протиправний тиску на підлеглих.
Більше того, у Поданні зазначено про встановлення факту вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, визначеного, зокрема, пунктами 1, 7, 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, які однак не були підтримані суб`єктом призначення.
Щодо оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за Листками непрацездатності та середнього заробіток з 05.11.2024 по 11.11.2024.
Згідно пункту 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Твердження суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні цієї позовної вимоги, як похідної від вимоги про визнання протиправним і скасування Наказу № 355 є хибними, оскільки апеляційний суд в жодному випадку не бачить їх прямої взаємопов`язаності.
В силу вимог пункту 1 частини першої стаття 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання страхового випадку - тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Апеляційним судом встановлено, що у період з 30.09.2024 по 16.10.2024 позивачка перебувала на лікарняному згідно Листків непрацездатності, з 17.10.2024 по 04.11.2024 - у відпустці (відпускні нараховано та виплачено), а з 05.11.2024 по 11.11.2024 - на робочому місці, що збігається з періодом відсторонення від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження. 
Листом відповідача від 28.10.2024 №32465/6/13-01-10-04 відмовлено позивачці в оплаті Листків непрацездатності у зв`язку з відстороненням від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження. Вказано, що при відстороненні особи від виконання посадових обов`язків з припиненням виплати заробітної плати факт втрати заробітної плати у разі хвороби в такий період відсутній, тому допомога по тимчасовій непрацездатності не надається за дні тимчасової непрацездатності, що збігається з днями відсторонення від виконання посадових обов`язків. 
В розрізі викладеного, за змістом частин четвертої, п`ятої статті 72 Закону № 889-VIII під час відсторонення від виконання посадових обов`язків державний службовець зобов`язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження, однак за цей період йому не виплачується заробітна плата, і лише у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.
За змістом статті 77 вказаного Закону рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша). 
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частина друга).
Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням) (частина третя).
Підсумовуючи, за наслідками дисциплінарного провадження Начальник прийняв рішення про накладення на державного службовця - начальника Управління персоналу ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. Апеляційний суд, як буде викладено нижче, підтвердив правомірність накладеного дисциплінарного стягнення, тому немає фактичних і правових підстав для задоволення наведеної позовної вимоги.
Щодо твердженнь позивача про анонімність Скарги у зв`язку із незазначенням у ній поштової адреси.
За змістом статті 5 Закону № 393/96-ВР письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Відповідно до вимог частини першої статті 8 цього ж Закону письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.
Зі Скарги, яка надійшла до ГУ з використанням мережі інтернет, а саме на офіційну електронну адресу, зазначено прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка подає скаргу - ОСОБА_5 , адресу електронної пошти, обставини, які вказують на факт працевлаштування особи у відповідача, її посаду, суть порушеного в скарзі питання, власноручний підпис тощо.
Суд першої інстанції вірно відмітив, що ОСОБА_5 була працівником ГУ, іншого працівника у ГУ із аналогічним прізвищем, іменем та по батькові не було, у Скарзі містився її особистий підпис, дата та електронна адреса, із Скарги можливо визначити суть порушеного питання (обставини які стали причиною звернення, мета звернення). Відтак, ГУ встановило автора Скарги.
Та обставина, що Скарга не містила поштової адреси, не робить таку скаргу анонімною, оскільки згідно з вимогами Закону № 393/96-ВР анонімним зверненням є лише те звернення, з якого неможливо встановити авторство.
Відтак, є недоречними аргументи позивача про те, що відповідач, діючи відповідно до вказаного Закону, повинен був розцінити Скаргу як анонімну та залишити її без розгляду.
Щодо Першого та Другого порушення.
У постанові від 21 листопада 2025 року у справі № 500/4690/22 Верховний Суд звернув увагу, що під час дисциплінарного провадження у таких справах дисциплінарна комісія та суб`єкт призначення повинні чітко визначити обсяг повноважень конкретного державного службовця, керуючись положеннями Закону № 889-VIII, інших законів України, положеннями про державний орган та/або його структурний підрозділ, а також посадовою інструкцією державного службовця.
Таким чином, саме за невиконання чи неналежне виконанні обов`язків, законодавець у згаданій нормі Закону № 889-VIII передбачив можливість застосування до такої особи дисциплінарного стягнення, зокрема, догани.
Своєю чергою, невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків полягає у невчиненні чи неналежному вчиненні особою дій у межах наданих їй законом прав та обов`язків.
До трудових обов`язків віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншими локальними нормативними актами та законодавством про працю (постанова Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 305/1001/18).
Для того, щоб визначити, чи мало місце вчинення таких дій, необхідно з`ясувати компетенцію державного службовця і порівняти її із вчиненими діями.
Разом з тим, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця.
При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали (могли настати) внаслідок такого порушення. В оцінці того, наскільки є грубим порушення трудових обов`язків, потрібно виходити з характеру дій чи бездіяльності працівника, істотності наслідків порушення та форми вини (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі №661/1171/16-ц).
Апеляційний суд, встановив такі обставини.
Наказом №467-о припинено державну службу та звільнено з 03.11.2023 ОСОБА_5 з посади головного державного інспектора відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ (далі Посада) за вчинення нею систематичного (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону №889-VIII - прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого часу) без поважних причин.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі №380/469/24, зокрема, визнано протиправним та скасовано Наказ № 467-о, зобов`язано ГУ поновити ОСОБА_5 на Посаді з 04.11.2023.
Листом ГУ від 23.07.2024 №21917/6/13-01-11-01-31 ОСОБА_5 повідомлено про скасування Наказу №467-о та поновлення її на вказаній Посаді (наказ ГУ від 23.07.2024 №321-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_5 ») 
26.07.2024 ОСОБА_5 було подано заяву про звільнення із займаної посади 09.08.2024 за власним бажанням. Така заява була належним чином завізована керівництвом, однак містила помилку в назві займаної посади.
29.07.2024 до Управління персоналу засобами УДО було скеровано заяву ОСОБА_5 датовану 26.07.2024 про звільнення її за власним бажання 09.08.2024 (надійшла на електронну адресу в позаробочий час та була фактично зареєстрована 29.07.2024).
30.07.2024 ОСОБА_5 подала заяву про відкликання останньої заяви. 
Всі ці заяви 30.07.2024 були передані ОСОБА_3 , яка була уповноважена готувати проект наказу про звільнення ОСОБА_5 . 
Наказом №341-о припинено державну службу та звільнено з 09.08.2024 ОСОБА_5 з Посади за власним бажанням згідно частиною першою статті 86 Закону №889-VIII. Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку визначено забезпечити проведення розрахунку з ОСОБА_5 згідно з чинним законодавством та виплатити їй грошову компенсацію за невикористані дні відпусток.
З листа начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ (далі УФЗБО) від 04.09.2024 №1056/13-01-10-00-11 видно, що після отримання Наказу №341-о (09.08.2024 о 10.27 год) цим управлінням подано до ГУ ДКС України у Львівській області платіжну інструкцію від 09.08.2024 №1792 на суму 105487,03 грн (отримана 13.24 год) та передана на оплату 10.08.2024. Розрахункові кошти в сумі 8187,03 грн ОСОБА_5 отримала на картковий рахунок 10.08.2024. 
В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу ГУ задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі №380/469/24 в частині, якою позовні вимоги задоволено, скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_3 будучи допитана в якості свідка підтвердила, що 30.07.2024 отримала всі заяви ОСОБА_5 , саме вона була відповідальною за підготовку проекту наказу про звільнення ОСОБА_5 . Коли запитала позивачки чи можна готувати проект наказу на звільнення, то остання відповіла, що проект наказу слід готувати ближче до дати звільнення ОСОБА_5 . Проект наказу про звільнення ОСОБА_5 було підготовлено та завізовано 08.08.2024. Саме вона була відповідальна за видачу ОСОБА_5 в день звільнення трудової книжки і наказу про звільнення. Біля 11 год та 15 год 09.08.2024 до неї заходила ОСОБА_5 щоб отримати трудову книжку і наказ про звільнення. До обіду мала можливість видати наказ про звільнення (трудова книжка ще не була заповнена), а після обіду - оба документи. Однак тоді сказала, що такі будуть видані в кінці робочого дня, бо зараз зайнята своєю роботою. Більше ОСОБА_5 про такі документи не заходила до неї. Попередньо тримала вказівку не видавати ОСОБА_5 трудову книжку і наказ про звільнення. 
Відповідно до Графіку накази про звільнення складаються Управлінням персоналу за 3 робочі дні до звільнення або в день звільнення, якщо законодавством передбачено право звільнення в день подання заяви на звільнення. Відпрацювання таких документів здійснюється працівник відділу оплати праці УФЗБО у день звільнення.
У відповідності до частини першої статті 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Пунктом 3 Постанови №301 унормовано, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. 
За змістом пункту 4.1 Інструкції №58 власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. 
Згідно з Положенням Функція: Керівництво структурним підрозділом (2.2): очолювання структурного підрозділу, здійснення керівництва діяльністю та організація роботи структурного підрозділу ГУ відповідно до Регламенту ГУ та положення про структурний підрозділ, представлення структурного підрозділу у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями (2.2.1); організація, забезпечення контролю у межах компетенції за виконанням структурним підрозділом законів України, указів Президента України, актів і доручень Президента України, постанов Верховної Ради України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, доручень Міністра фінансів України та доручень керівництва Міністерства фінасів України, наказів Мінфіну з питань, що належать до компетенції ДПС, рішень (протоколів) Колегії ДПС, листів доручень Голови ДПС, доручень керівництва ДПС, ГУ (визначених наказами і розпорядженнями ДПС, ГУ, протокольними дорученнями апаратних та інших нарад за участі керівництва ДПС/ГУ, планами роботи тощо) (2.2.2); надання обов`язкових до виконання доручень працівникам структурного підрозділу з питань, що належать до сфери діяльності підрозділу, контроль за їх виконанням (2.2.4); розробка та внесення в установленому порядку керівнику ГУ проектів організаційно-розпорядчих документів з питань, що належать до сфери діяльності ГУ (2.2.9); забезпечення додержання працівниками структурного підрозділу виконавської дисципліни (2.2.15.1); Функція: Здійснення добору кадрів в ГУ, організація роботи з підвищення рівня професійної компетентності працівників (135.2); забезпечення підготовки матеріалів, проектів наказів щодо призначення (переведення) на посаду та звільнення з посади персоналу ГУ (135.2.11); забезпечення видачі в установленому порядку звільненій особі копії наказу про звільнення, належно оформленої трудової книжки (135.2.14); Розділу 4 "Керівництво управління" начальник Управління забезпечує своєчасність і повноту виконання завдань та функцій Управління, в межах компетенції виявляє корупційні ризики, усуває умови їх виникнення, забезпечує здійснення профілактичних заходів щодо запобігання, виявлення та протидії корупційних правопорушень, інших діянь, пов`язаних з корупцією (пункти 4.3, 4.4.)
Пунктами 1, 8 розділу 3 "Основні посадові обов`язки" Посадової інструкції визначено здійснення керівництва та організація роботи структурного підрозділу. Контроль та забезпечення виконання завдань, визначених законами України, нормативно-правовими актами, розпорядчими документами ДПС та ГУ в межах компетенції структурного підрозділу; контроль за розробкою проектів наказів з кадрових питань відповідно до діючого законодавства та нормативно-правових актів.
Згідно посадової інструкції головного державного інспектора відділу кадрового адміністрування Управління персоналу ОСОБА_3 , затвердженої ГУ 03.07.2023, з якою остання ознайомлена в цей же день, в її посадові обов`язки включено підготовка проектів наказів про звільнення працівників (пункт 2) та виконання роботи по закріплених підрозділах, пов`язану із заповненням, обліком, зберіганням трудових книжок (пункт 3) здійснення належного ведення діловодства, ведення обліку документів, їх зберіганням, оперативного пошуку, доставки та надання інформації щодо них (пункт 9). 
Встановлено, що відповідач здійснив фактичну кваліфікацію дій начальника Управління персоналу (суть, зміст, обсяг дисциплінарного проступку) як не забезпечення своєчасної підготовки та видачі Наказу № 341-о (видано у день її звільнення, а не за три робочі дні) та не забезпечення видачі ОСОБА_5 у день звільнення (09.08.2024) копії наказу про звільнення та її трудової книжки. 
Згідно з обставинами цієї справи, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення за вчинення позивачем дисциплінарних проступків, що фактично полягають у неналежному контролі за діями підпорядкованого працівника.
У постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/4847/18 зазначено, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.
Щодо Першого та Другого порушення, то у висновках дисциплінарної комісії (протокол засідання дисциплінарної комісії від 01.11.2024 №6 (133-ДП) (далі Висновки), Поданні та Наказі №32-дс немає жодної згадки про надання ОСОБА_1 своїй підлеглій ОСОБА_3 будь-яких незаконних вказівок з цих питань. 
Дійсно, в матеріалах дисциплінарної справи є письмові пояснення ОСОБА_3 від 25.10.2024 де вона вказувала про отримання 09.08.2024 від позивачки вказівки не видавати ОСОБА_5 трудової книжки та копії наказу про звільнення.
Натомість, такі пояснення не знайшли свого відображення у наведених документах при формулюванні суті дисциплінарного проступку. 
Виглядає дивним, покликання представника відповідача лише при розгляді справи в апеляційній інстанції (до того такі дані ніде не згадувалися), на незаконність вказівки ОСОБА_1 - проект наказу готувати ближче до дати звільнення ОСОБА_5 , що при допиті підтвердила свідок ОСОБА_3 , оскільки така вказівка жодним чином не свідчить про її незаконністю, тобто не вступає у протиріччя з Графіком. 
Верховний Суд у постанові від 3 квітня 2025 року 380/3258/23 звернув увагу на таке.
У контексті об`єктивної сторони дисциплінарного проступку, пов`язаного з неналежним контролем керівника за діями підпорядкованих осіб, необхідно встановити такі обставини: чи був на керівника покладений обов`язок здійснювати контроль за роботою підлеглих, зокрема в частині митного оформлення товару (посадовою інструкцією, нормативними актами, що регулюють його діяльність); чи дійсно керівник неналежно виконував цей обов`язок (наприклад, не перевіряв документи, не здійснював контроль за процесом митного оформлення, не організував належний інструктаж для підлеглих); чи мали місце порушення митного законодавства підлеглими та чи підтверджені вони належними доказами; чи були ці підлеглі притягнуті до дисциплінарної відповідальності за відповідні порушення, чи оскаржували вони накази про притягнення та які результати такого оскарження.
При цьому визначальним у встановленні об`єктивної сторони з точки зору складу дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному контролі за діями підлеглих, є доведеність факту порушення митного законодавства підлеглими. Важливо підкреслити, що керівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неналежний контроль за діями підлеглих, які допустили відповідні порушення, якщо відносно підлеглих не вирішувалося питання про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення або їх дії (рішення) визнані правомірними. Відповідно, скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення щодо підлеглих ставить під сумнів правомірність притягнення до відповідальності їхнього керівника.
Отже, суди попередніх інстанцій у розрізі обставин цієї справи мали б перевірити доведення фактів порушення відповідними посадовими особами відділу митного оформлення № 1 митного поста «Городок» Львівської митниці вимог митного законодавства України під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів за МД від 20 квітня 2022 року № UA209170/2022/025576 та від 12 квітня 2022 року № UA209170/2022/023141, з`ясувати обставини того, чи були відповідні посадові особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності за ці порушення, та чи чинні відповідні рішення на час розгляду цієї справи.
У разі доведення фактів порушень підлеглими та чинності відповідних рішень про їхнє притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідно було б з`ясувати, чи існує причинно-наслідковий зв`язок між неналежним контролем керівника та вчиненими порушеннями. Для цього слід оцінити, чи мав керівник реальну можливість вплинути на дії підлеглих та чи були його бездіяльність або неналежне виконання обов`язків безпосередньою передумовою допущених порушень.
Встановлено і це не заперечується відповідачем, що ОСОБА_3 не була притягнута до дисциплінарної відповідальності за відповідні порушення, як і не вирішувалося питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення.
У Висновках, Поданні та Наказі №32-дс немає жодного чіткого розмежування змісту кожного вчиненого порушення відповідному дисциплінарному проступку (порушення правил етичної поведінки державних службовців; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень).
Апеляційний суд надав можливість відповідачу провести таке розмежування, що було здійснено шляхом надання додаткових пояснень від 24.02.2026.
У світлі викладеного вище, недоречними виглядають доводи відповідача щодо правової кваліфікації вчиненого Другого порушення як дисциплінарного проступку - порушення правил етичної поведінки державних службовців.
Щодо Четвертого та П`ятого порушення.
Апеляційним судом встановлено, що після винесення Наказу №467-о ОСОБА_5 не було повернуто Службове посвідчення. 
03.11.2023 листом №31874/6/13-01-11-01-30 ГУ попереджало ОСОБА_5 про необхідність термінового повернення Службового посвідчення до Управління персоналу у зв`язку із звільненням.
13.03.2024 о 16:29 год Управлінням персоналу було здійснено публікацію повідомлення про неповернення ОСОБА_5 . Службового посвідчення та визнання його недійсним.
Аналогічну публікацію було здійснено 13.08.2024 о 11.00 год вже після останнього звільнення. 
ОСОБА_5 біля 14.30 год 09.08.2024 було передано на підпис ОСОБА_1 акт приймання-передачі справ і майна при звільненні та обхідний лист через працівника Управління персоналу ОСОБА_12 .
Поряд з цим, з обхідного листа вбачається, що у ньому відсутній підпис уповноваженої особи Управління персоналу (з відміткою про здачу службового посвідчення) каб. 507. У всіх інших графах здійснені підписи уповноважених осіб відповідних підрозділів ГУ та такий 09.08.2024 підписаний ОСОБА_5 .
Щодо акта приймання-передачі справ і майна при звільненні, то такий підписаний ОСОБА_5 , її безпосереднім керівником - начальником відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ ОСОБА_13 та не підписаний позивачкою. У свою чергу, в такому акті немає дати його підписання такими особами. 
Дійсно, в подальшому, за обставин, які не були предметом дослідження та оцінки в межах дисциплінарного провадження, позивачка здійснила підписання акта приймання-передачі справ і майна при звільненні датою 09.08.2024.
Покликання позивачки, що такий акт не затверджений Начальником є абсурдними, бо лише при заповненні його належним чином він підлягає такому затвердженню.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що протягом дня 09.08.2024 звертали увагу ОСОБА_5 про необхідність повернення Службового посвідчення. Остання була впевнена, що таке посвідчення в неї, обіцяла пошукати та повернути. До службових повноважень ОСОБА_4 входить ведення обліку службових посвідчень в каб.507.
Згідно посадової інструкції головного державного інспектора відділу кадрового адміністрування Управління персоналу ОСОБА_4 , затвердженої ГУ 03.07.2023, з якою остання ознайомлена 17.07.2023, в її посадові обов`язки включено ведення обліку службових посвідчень (пункт 10). 
Листом за підписом позивачки повідомлено ОСОБА_5 про необхідність повернення Службового посвідчення, надання акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та обхідного листа до Управління персоналу.
Доповідною запискою від 09.08.2024 №745/13-01-11-01-28 позивачка повідомила Начальника, що станом на цей день до Управління персоналу ОСОБА_5 не повернуто Службове посвідчення та повідомлено усно про втрату такого та про те, що не може його знайти.
Згідно із Положенням Функція: Здійснення добору кадрів в ГУ, організація роботи з підвищення рівня професійної компетенції працівників (135.2): контроль за поверненням посвідчень працівниками ГУ у разі заміни чи звільнення (135.2.34).
Пунктом 2.6 Інструкції №33 при звільненні працівник зобов`язаний повернути посвідчення до підрозділу персоналу, який його видав, не пізніше останнього робочого дня.
Працівники підрозділів персоналу, які відповідальні за облік та видачу посвідчень та які оформлюють документи на звільнення, зобов`язані вжити заходів для повернення посвідчення працівником, що звільняється, зокрема, повідомити підрозділ, до функціональних повноважень якого належить контроль за пропускним режимом, про необхідність блокування перепустки звільненого працівника, попередити працівника, який звільняється, про заборону використання посвідчення після звільнення та звернути його увагу на те, що у разі виявлення факту привласнення, приховування посвідчення настає відповідальність, передбачена статтею 357 Кримінального кодексу України.
У разі неповернення посвідчення, після вжиття усіх заходів, воно вважається недійсним, а інформація про цей факт оприлюднюється працівниками підрозділів персоналу протягом п`яти робочих днів на вебпорталі ДПС/субсайтах територіальних органів ДПС вебпорталу ДПС, де зазначається серія, номер, дата видачі посвідчення, прізвище, ім`я, по батькові працівника, посада та назва органу, в якому працював працівник.
Таким чином, Лист виготовлено та зареєстровано в ГУ протягом дня 09.08.2024, та лише надіслано ОСОБА_5 після закінчення робочого дня, що може тільки свідчити про добросовісність дій позивачки.
Особливість виниклої ситуації є в тому, що ОСОБА_5 попередньо була звільнена за прогул, не повернула Службове посвідчення, таке було визнано недійсним. Далі така була судовим рішенням поновлена на роботі, виявила намір звільнитися за власним бажанням, заявляла про наявність в неї (не втрату) Службового посвідчення, обіцяла повернути. 
В розрізі викладеного, можна з виваженістю констатувати, що в межах здійснення функції контролю за поверненням посвідчень працівниками ГУ у разі їх звільнення, позивачка зобов`язана була (могла) вжити заходів для повернення Службового посвідчення ОСОБА_5 , що звільнялася, незважаючи на те, що таке посвідчення попередньо було визнано недійсним, за наявності даних про його наявність у працівника.
Незважаючи на фізичну здачу ОСОБА_5 акта приймання-передачі справ та майна при звільненні та обхідного листа до Управління персоналу, зваживши на їх наведені недоліки (не оформлення належним чином), апеляційний суд вважає, що позивачка мала всі підстави для повідомлення працівника, який звільняється, про необхідність їх надання до Управління персоналу, фактично в належно оформленому вигляді. 
І останнє в цій частині. 
Відповідач формулюючи вчинений позивачкою дисциплінарний проступок, як допущення порушення прав і свобод громадянки ОСОБА_5 не конкретизовано зміст такого порушення, не навів обставин його вчинення виходячи зі змісту Висновків і Подання, що є неприйнятним, оскільки за змістом частини першої статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарним проступком є протиправні винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення державним службовцем, а порушення конкретних прав і свобод осіб відображає об`єктивну сторону дисциплінарного проступку - настання шкідливих наслідків (наявність шкоди).
Дивно виглядає, намагання відповідача, якимсь чином роз`яснити, розширити викладене у Поданні і Наказі №32-дс наведене формулювання, стверджуючи про порушення прав ОСОБА_5 на працю, визначені статтями 47, 116, 235 КЗпП. 
Підсумовуючи, апеляційний суд не вбачає в діях позивачки вчинення дисциплінарних проступків, які сформульовані відповідачем як Перше, Друге, Четверте і П`яте порушення та кваліфіковано за пунктами 4, 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, як дії, що шкодять авторитету державної служби, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
І основне. У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, які не вчинено систематично (повторно протягом року), суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено лише догану, а не застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, як у нашому випадку.
Щодо Третього порушення.
Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наявних в матеріалах актів про неознайомлення з наказом та неотримання трудової книжки від 09.08.2024 (о 14:50 год. та о 15:45 год.) ОСОБА_5 було запропоновано ознайомитись з Наказом № 341-о та отримати трудову книжку, чого остання не зробила (далі Перший акт). Не з`явилась до закінчення робочого часу в каб. 507 адмінбудинку ГУ для ознайомлення з вказаним Наказом та отримання трудової книжки (далі Другий акт). 
Зі змісту зазначених актів вбачається, що такі складені та підписані 09.08.2024 головним державним інспектором відділу кадрового адміністрування управління персоналу ОСОБА_3 та головним державним інспектором відділу кадрового адміністрування управління персоналу ОСОБА_4
Висновки дисциплінарної комісії, які стали основою для прийняття Наказу №32-дс щодо Третього порушення базуються на співставленні пояснень позивачки, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Скарзі та поясненнях ОСОБА_5 , що були зібрані та дослідженні під час дисциплінарного провадження.
Також згідно протоколу огляду робочого комп`ютера (інвентарний номер 01101461700), який використовує у своїй службовій діяльності заступник начальника управління - начальник відділу кадрового адміністрування управління персоналу ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_2 від 29.10.2024 (далі Протокол огляду), файл «Годовська 09.08.2024.doc», який містить Перший акт, вміст створено 10.09.2024 13:35 год, дата останнього збереження 10.09.2024 13.35. 
Аналогічно, файл «Годовська 09.08.2024 (2).doc», містить Другий акт, вміст створено 10.09.2024 12.28 год, дата останнього збереження 10.09.2024 13.37 год.
Щодо додатків до Протоколу огляду (а.с. 39, 41 т.4), то апеляційний суд не може взяти їх до уваги в частині «Загальні» дані , оскільки огляд наведених файлів в цій частині здійснювався 01.11.2024 (наявна вказівка відкрито 01.11.2024), а Протокол огляду складено 29.10.2024.
У свою чергу, додатки на цих же аркушах справи в частині «Докладено» такого недоліку не містять та свідчать про створення і збереження Першого акта 10.09.2024 відповідно 13.35 год, 13.35 год, Другого акта - 12.28 год, 12.37 год, що співставляється із змістом Протоколу огляду. 
Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснила, що Перший і Другий акти були нею складені 10.08.2024 за вказівкою ОСОБА_1 . Підписантами актів є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Щодо мотивів такого вчинку, то свідок пояснила, що мала страх перед звільненням та позбавленням премій.
З письмових пояснень ОСОБА_2 від 29.10.2024, які є в матеріалах дисциплінарної справи вбачається, що така вказівка надійшла на початку вересня 2024 року. 
Додатково допитана в апеляційній інстанції свідок ОСОБА_3 (як і свідок ОСОБА_4 для усунення розбіжностей щодо дати створення Першого і Другого актів) показала, що за вказівкою ОСОБА_2 , яку остання отримала від позивачки, 10.09.2024 склала на своєму комп`ютері проект Другого акту. Такий акт в подальшому виправили на комп`ютері ОСОБА_2 і видрукували. Проект Першого акта складала сама ОСОБА_2 на своєму комп`ютері. Другий акт, за винятком дати його складення, фактично відповідає дійсності, оскільки до закінчення робочого дня ОСОБА_5 в її кабінет не з`явилася. 
Свідок ОСОБА_4 показала, що Перший і Другий акти 10.09.2024 їй дала підписати ОСОБА_3 . Їх толком не прочитала і підписала, бо довіряла.
Таким чином, матеріалами справи та показами свідків достеменно підтверджено той факт, що позивач 10.09.2024 надала вказівку підлеглим їй працівникам скласти Перший і Другий акти, тобто не в день якими вини датовані. При цьому Перший акт за змістом не відповідає дійсності, а Другий акт має недолік лише щодо дати фактичного складення.
Пунктом 342.6 статті 342 Податкового кодексу України визначено, що правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - законами України "Про державну службу" та "Про запобігання корупції" та іншими законами.
Так, стаття 8 Закону № 889-VIII визначає, що державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності. 
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця.
Правила №52 встановлюють загальні вимоги до етичної поведінки працівників апарату ДПС та її територіальних органів (далі - Працівники), діяльність яких спрямована на служіння народу України шляхом забезпечення охорони та сприяння реалізації прав, свобод і законних інтересів людини і громадянина. Працівники повинні дотримуватися Правил як під час виконання своїх посадових обов`язків, так і в позаробочий час.
Ці Правила ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу, у сфері запобігання корупції, запобігання та протидії дискримінації, з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.
Правила розроблені з урахуванням вимог, зокрема, Загальних правил, з метою впровадження високих етичних стандартів поведінки Працівників, добросовісного, чесного та професійного виконання ними посадових обов`язків, недопущення вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, формування у них «нульової» толерантності (нетерпимості) до корупції та сприяння зміцненню суспільної довіри.
Метою цих Правил є зміцнення авторитету служби в органах ДПС, формування позитивної репутації Працівників, а також забезпечення інформування громадян про норми етичної поведінки Працівників стосовно них (пункт 1.1).
Відповідно до пункту 3.2 Правил №52 Працівники зобов`язані утримуватися від виконання рішень чи доручень керівництва, якщо вони суперечать закону. Правомірність наданих керівництвом рішень чи доручень та можливу шкоду, що буде заподіяна у разі виконання таких рішень чи доручень, Працівники оцінюють самостійно.
Під час прийняття рішень у ситуаціях, які потенційно можуть призвести до скоєння корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, покладатися виключно на офіційні роз`яснення з питань застосування положень відповідних нормативно-правових актів.
За змістом пунктів 3.3, 3.4, 4.3 Правил №52 Працівники своєю поведінкою мають зміцнювати авторитет державної служби, а також позитивну репутацію органів ДПС.
Працівники повинні запобігати виникненню конфліктів з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.
Працівники не повинні допускати, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам ДПС чи негативно вплинути на репутацію Працівника.
Приписами пункту 4.2 Правил №52 визначено, що Працівники зобов`язані діяти доброчесно, а саме, спрямовувати свої дії на захист публічних інтересів та недопущення конфлікту між приватними та публічними інтересами, уникати виникнення реального та потенційного конфлікту інтересів у своїй діяльності.
У відповідності до змісту пункту 4.4 Правил №52 Працівники мають відповідати таким критеріям доброчесності:
4.4.1. Відповідальність: сумлінне виконання обов`язків та дотримання присяги; спрямованість дій на захист публічних інтересів, зміцнення авторитету державної служби та позитивну репутацію органів ДПС;
4.4.2. Справедливість та неупередженість: свідоме орієнтування на принципи добра і справедливості;
4.4.4. Етичність: дотримання загальновизнаних етичних норм поведінки та недопущення порушень Правил; недопущення, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам ДПС.
Подібне регулювання, передбачено Загальними правилами. 
Вимоги Положення щодо керівництва структурним підрозділом та пункту 1 розділу 3 "Основні посадові обов`язки" Посадової інструкції викладено вище. 
Розділом 6 "Спеціальні умови служби" Посадової інструкції унормовано, що начальник Управління персоналу забезпечує неухильне дотримання службової дисципліни, Регламенту ГУ, вимог антикорупційного законодавства, правил етичної поведінки в органах ДПС, правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку, положення про управління персоналу, цінностей державної служби та політичної неупередженості у службовій діяльності, сприяння та формування позитивного іміджу ДПС.
Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.001833 за подібних обставин справи вказав, що необхідно зауважити, що надання вказівок підлеглим працівникам у грубій формі є дисциплінарним проступком, об`єктивна сторона якого полягає у діях - протиправних вказівках (за формою, що не передбачена чинним законодавством і Правилами етичної поведінки державних службовців), та наслідках таких дій - заподіяння шкоди авторитету держави, який полягає, крім іншого, у високій культурі спілкування державних службовців під час проходження ними державної служби, як з іншими державними службовцями, так і з громадянами. 
Колегія суддів наголосила, що дисциплінарна комісія в ході проведення службового розслідування щодо надання незаконних за змістом вказівок заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області встановила склад дисциплінарного проступку - порушення правил етичної поведінки державних службовців.
Дисциплінарне провадження розпочинається за фактом вчинення певних дій, які, після проведення службового розслідування можуть бути (а можуть і не бути) кваліфіковані, як дисциплінарний проступок.
Отже, дисциплінарне провадження здійснюється щодо дій, а не дисциплінарних проступків, як помилково вважає позивач.
Так, під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія, з`ясовуючи обставини вчинення певних дій, може як кваліфікувати дії державного службовця, як одне, чи кілька дисциплінарних проступків, так і не встановити наявності складу жодного дисциплінарного проступку.
Колегія суддів погодилася з висновками суду апеляційної інстанції, що підставою для дисциплінарного провадження стали дії позивача, пов`язані з наданням підлеглим працівникам, на думку ініціаторів провадження, протиправних вказівок, як за змістом таких вказівок, а саме вказівки щодо внесення змін до акту перевірки, так і за формою, оскільки такі вказівки були висловлені в грубій формі.
Апеляційний суд підсумовуючи вказує, що надання вказівок підлеглим працівникам з мотивів приховування допущених порушень щодо невидачі ОСОБА_5 копії наказу про звільнення та трудової книжки у день звільнення 09.08.2024, які є неетичними («негідними») є дисциплінарним проступком, об`єктивна сторона якого полягає у діях - протиправних вказівках (за мотивами та змістом, що не передбачена чинним законодавством, Правилами №52 і Загальними правилами), та наслідках таких дій - очевидно негативно вплинуло на авторитет державної служби, а також позитивну репутацію державних органів.
В цій конкретні справі, апеляційний суд не може погодитися із висновком суду першої інстанції та вважає, що саме мотив надання незаконних вказівок є визначальними для кваліфікації дій позивачки в цій частині, як порушення правил етичної поведінки державних службовців.
Стаття 38 Закону № 1700-VII унормовано, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
Позаяк, у вказаній статті Закону № 1700-VII йде мова про порушення загальновизнаних етичних норм поведінки, обов`язок державного службовця бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими, чого не встановлено, то апеляційний суд вважає, що позивачка не порушувала вказану норму закону.
Щодо встановлених апеляційним судом процедурних порушень під час здійснення дисциплінарного провадження, то звертає на себе увагу правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 9 грудня 2024 року у справі № 260/10888/23 про таке.
Верховний Суд у постановах від 29 листопада 2019 року у справі № 359/7194/16-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 806/1243/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 210/3268/15-а та від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 820/3914/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 826/15358/17, від 15 грудня 2021 року у справі № 1840/2970/18, від 22 травня 2022 року у справі № 825/2328/16 та від 18 січня 2023 року у справі № 826/10888/18 та 4 серпня 2023 року у справі № 320/9672/21 неодноразово висловлював правову позицію про те, що дефекти адміністративного акта можуть не стосуватися його змісту, а бути пов`язаними з процедурою прийняття.
Зазвичай порушення процедури ухвалення адміністративного акта призводить до його дефектності (ultra vires action - invalid act). Однак, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Деякі процедурні вимоги необхідно розглядати не як вимоги до акта, а як вимоги до органів, уповноважених його приймати. Тому порушення процедури прийняття акта, яке не впливає на зміст акта, само собою не повинно спричиняти правових наслідків для його дійсності, якщо інше прямо не передбачено законом.
Цей Суд наголосив, що скасування акта має бути виправданим лише тоді, коли процедурне порушення суттєво вплинуло на зміст акта або порушило основоположні права сторін. Таке скасування не може легалізувати сутнісні порушення, якщо рішення суб`єкта владних повноважень: відповідає визначеним законом завдання (функціям) такого суб`єкта, має легітимну ціль та законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання таких процедур (пункт 48 постанови Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 400/4409/21).
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення (пункти 54, 55 постанови Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.
Також Верховний Суд звертає увагу на правову позицію щодо поняття вини у публічно-правових відносинах та її вплив на рішення суб`єктів владних повноважень, висловлену ним у пункті 89 постанови від 01 травня 2023 року у справі № 260/2928/21, про те, що поняття вини (винності) особи, яка притягається до відповідальності у сфері публічно-правових відносин (спори у яких вирішує адміністративний суд), за загальним правилом, не впливають на оцінку правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до відповідальності. Конституційна засада судочинства «забезпечення доведеності вини», закріплена у частині другій статті 129 Основного Закону України, головним чином, стосується притягнення фізичних осіб до кримінальної відповідальності та відповідальності за вчинення адміністративного проступку.
Пунктом 8 частини другої статті 2 КАС передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Зазначена норма прямо закріплює принцип пропорційності як критерій для оцінки законності дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Також, заслуговує на увагу правова позиція Верховного Суду сформульована у постанові від 1 лютого 2023 року у справі № 380/4259/20.
Цей Суд відзначив, що ключовим фактором, який дозволяє говорити про можливість скасування у такому разі податкового повідомлення-рішення, є встановлена судом істотність (фундаментальність) вчиненого порушення. Тут варто зауважити, що фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Тобто, основним критерієм істотності порушення є міра порушених прав та вплив такого порушення на правомірність наслідків проведеної перевірки.
Варто додати й те, що, зважаючи на міркування розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти як вимоги не до самого акта, а до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, спричинюють настання дефектних наслідків. Водночас не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то вони, залежно від характеру, можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність прийнятого суб`єктом владних повноважень акта, але в певних випадках і за певних умов.
Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, на думку колегії суддів, таке порушення може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 28 лютого 2018 року N2-р/2018 звернув увагу на порушення конституційної процедури розгляду й ухвалення закону України, які «мали системний характер та істотно вплинули на остаточний результат прийняття Закону» (абзац одинадцятий пункту 4 мотивувальної частини).
В підсумку, на переконання апеляційного суду, наведені вище порушення з викладених щодо кожного підстав, є неістотними, формальними, не вплинули на права позивачки (не заподіяли негативних наслідків), своєчасність, повноту, об`єктивність і правильність прийнятого за наслідками дисциплінарного провадження рішення в частині, яке апеляційний суд визнав законним, щодо підтвердження вчинення позивачкою Третього порушення, тобто допущення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII та застосування за це дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність. 
Щодо Наказу №355.
Наказом ДПС від 06.06.2023 року №430 затверджено «Порядок проведення перевірок з питань дотримання антикорупційного законодавства в органах Державної податкової служби України» (далі - Порядок №430).
Цей Порядок визначає механізм проведення уповноваженими підрозділами з питань запобігання та виявлення корупції перевірок щодо дотримання антикорупційного законодавства у діяльності органів ДПС, оформлення результатів таких перевірок (пункт 1).
За результатами перевірки складається акт про результати перевірки за винятком випадків, передбачених пунктом 5.18 цього розділу (пункт 5.1).
Згідно пункту 5.4 Порядку №430 інформація, викладена в акті про результати перевірки, повинна бути об?єктивною, ґрунтуватися на достовірних даних, чіткою, послідовною, відображати відомості дослідження дотримання норм законодавства, відомості з інформаційних баз даних, інших джерел тощо та містити факти або дані, що засвідчують встановлені у ході перевірки недоліки та порушення.
Приписами пунктів 5.17, 5.20 Порядку №430 передбачено, що керівник робочої групи (у разі його відсутності - заступник керівника робочої групи)/уповноважений на проведення перевірки готує доповідну записку, в якій інформує про результати перевірки керівника органу ДПС, який призначив таку перевірку, та надає пропозиції щодо прийняття управлінських рішень.
У разі прийняття управлінського рішення керівником органу ДПС з питань, викладених у доповідній записці, керівник уповноваженого підрозділу готує проєкт доручення до доповідної записки.
За результатами перевірки керівнику - суб?єкту призначення, уповноваженому порушувати дисциплінарні провадження відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», надаються пропозиції щодо порушення дисциплінарних проваджень.
Пропозиції повинні містити конкретні факти порушень з посиланнями на норми законів, інших нормативно-правових актів, розпорядчих та інших документів органів ДПС, які вказують на можливе вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку.
Справа №816/228/17 перебувала на розгляді Великої Палати Верховного Суду, як така, що містить виключну правову проблему.
Згідно із частиною другою статті 356 КАС у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду 8 вересня 2021 року розглянула цю справу та ухвалила постанову, в обґрунтування якої зазначено наступне.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не погодилася із позицією судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову про протиправність наказу щодо призначення перевірки, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. 
Водночас, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно тлумачити у ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14).
Враховуючи обставини цієї (нашої) справи, а також правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, які є застосовні у даній справі, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої прийняте з порушенням процесуальних норм, адже позов в цій частині не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
При цьому, необхідно зазначити, що з огляду на висновки, сформовані у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, позивач не позбавлений можливості посилатись на допущені ГУ при призначенні та проведенні перевірки порушення при оскарженні в судовому порядку рішення за результатами такої перевірки, в даному випадку Наказ №32-дс, що нею і зроблено.
Правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19 не є релевантною у нашій справі, оскільки позовні вимоги у цій справі у відповідній частині стосувалися визнання протиправними та скасування указів Президента України від 24 травня 2019 року № 322/2019 «Про скасування Указу Президента України від 04 травня 2019 року № 186» та № 323/2019 «Про скасування Указу Президента України від 04 травня 2019 року № 187», якими одну особу звільнено з посади члена Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення (далі Національна рада), а іншу - призначено членом такої Національної ради. 
Навіть при цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, що за подібним мотивуванням, Велика Палата Верховного Суду в цій частині позовних вимог закрила провадження у справі. 
Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 238 КАС).
Приписами частини першої статті 319 КАС унормовано, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відтак, оскаржуване судове рішення в частині щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу №355 необхідно скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності таких обставин, які суд визнав встановленими, допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення) та порушив норми процесуального права, що призвело до відмови у задоволенні позову, однак з інших, неналежних мотивів.
Вказане є підставою для зміни рішення суду та викладення мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови, а в решті - залишення без змін.
Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року в частині щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 2 вересня 2024 року №355 «Про проведення перевірки» скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	

Повне судове рішення складено 04.05.2026.