Справа № 758/13430/25 
Категорія 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ДОДАТКОВЕ)
01 травня 2026 року м. Київ
Подільський районний суд міста Києва
в складі головуючого судді Ковбасюк О.О., 
за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви представників сторін про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 758/13430/25,-
В С Т А Н О В И В:
09.03.2026 представник ОСОБА_1 - адвокат Осадча Наталія Олександрівна звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 758/13430/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
11.03.2026 до суду надійшла заява того ж представника про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді судового збору у цій же цивільній справі.
Крім того, 11.03.2026 представник ОСОБА_2 - адвокат Тарасенко Ольга Василівна звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі № 758/13430/25.
Ухвалами суду від 07.04.2026 вказані заяви прийнято до розгляду, об`єднано в одне провадження та призначено до судового розгляду.
До початку розгляду заяв по суті представники сторін подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. 
У поданій заяві представник Тарасенко О.В. , крім того, просить залишити без розгляду заяву представника Осадчої Н.О. , вказуючи на недотримання представником встановленого процесуальним законом порядку подання такої заяви. 
Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26.02.2026, ухваленим у цивільній справі № 758/13430/25:
Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено.
Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.
В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на:
- 1/2 (одну другу) частину квартири, загальною площею 78,5 кв.м, житловою площею 43,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1420891180000;
- 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 .
В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на:
- 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення - приміщення для зберігання велосипедів № 4008, загальною площею 4,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1568103280000.
В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на:
- 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення - приміщення для зберігання велосипедів № 4008, загальною площею 4,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1568103280000.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається із матеріалів справи, заяви про розподіл судових витрат подані представниками сторін в межах строку та в порядку, визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України, у поданих ними заявах по суті справи, а саме: представником ОСОБА_1 - адвокатом Осадчою Н.О. - у первісній позовній заяві; представником ОСОБА_2 - адвокатом Тарасенко О.В. - у зустрічні позовній заяві. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 
Вирішуючи питання щодо стягнення сплачених сторонами сум судового збору, суд виходить з наступного.
Відповідно до матеріалів справи:
- позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 12 177,93 грн, що підтверджується квитанцією ID: 9519-5231-6806-8573 від 27.08.2025; 
- позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,50 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 02.10.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Рішення суду у даній справі ухвалено у підготовчому судовому засіданні на підставі положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у зв`язку із визнанням позовних вимог обома відповідачами.
У зв`язку з викладеним, враховуючи, що обоє відповідачів визнали позовні вимоги, наявні підстави для повернення кожному із позивачів з державного бюджету 50 відсотків від загального розміру сплаченого ними судового збору, а також стягнення решти 50 відсотків сплаченого збору на користь кожного позивача із відповідача.
Таким чином, суд вважає вірним:
1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого останньою за подання позову до суду, що становить 6 088,96 грн;
Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею поданні позову до суду за квитанцією ID: 9519-5231-6806-8573 від 27.08.2025, що становить 6 088,96 грн.
2) стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50% судового збору, сплаченого останнім за подання зустрічного позову до суду, що становить 605,75 грн; 
Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним поданні зустрічного позову до суду за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 02.10.2025, що становить 605,75 грн.
Разом із цим, з огляду на положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. 
На підставі викладеного суд приймає рішення щодо розподілу між сторонами понесених ними витрат по сплаті судового збору наступним чином:
- Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею поданні позову до суду за квитанцією ID: 9519-5231-6806-8573 від 27.08.2025, що становить 6 088,96 грн;
- Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним поданні зустрічного позову до суду за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 02.10.2025, що становить 605,75 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 483,21 грн (що становить різницю між сумами, що підлягають до стягнення із обох сторін: 6 088,96 - 605,75 = 5 483,21).
Щодо заяв представників сторін про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як вбачається із матеріалів справи, повноваження адвоката Осадчої Н.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 4446 від 31.07.2017, видане на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 10-33-11 від 29.03.2011) як представника позивача-відповідача Стасюк А.М. підтверджується ордером серії АА № 1579535 від 07.08.2025.
Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Осадчою Н.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 07/08/2025 від 07.08.2025.
Повноваження адвоката Тарасенко О.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6921/10 від 05.09.2018, видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області № 61 від 05.09.2018) як представника відповідача-позивача Вурсти М.М. підтверджується ордером серії АІ № 1919554 від 02.10.2025.
Представництво інтересів ОСОБА_2 здійснювалось адвокатом Тарасенко О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги № 24-09 від 24.09.2025.
Відповідно до змісту поданих представниками сторін заяв ОСОБА_1 сплатила за професійну правничу допомогу адвокату Осадчій Н.О. 45 000,00 грн, ОСОБА_2 сплатив адвокату Тарасенко О.В. 14 150,00 грн.
З огляду на вищевикладене, враховуючи характер виконаних адвокатами робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатами роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатами, значимості таких дій у справі, участі адвокатів у судових засіданнях, а також приймаючи до уваги, що рішення за результатами розгляду справи ухвалено судом у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із взаємним визнанням позовних вимог обома сторонами, та те, що фактично судом задоволено вимоги як первісного, так і зустрічного позову, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає вірним витрати на професійну правничу допомогу покласти на сторони, які їх фактично понесли.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 265, 270 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею поданні позову до суду за квитанцією ID: 9519-5231-6806-8573 від 27.08.2025, що становить 6 088,96 грн.
Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним поданні зустрічного позову до суду за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 02.10.2025, що становить 605,75 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 483,21 грн. 
У задоволенні решти вимог обох сторін відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін по справі:
- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: 
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: 
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя	О. О. Ковбасюк