Номер провадження: 22-ц/813/2864/26 
Справа № 521/3581/25
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 13 листопада 2025 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Від представника позивача ОСОБА_4 надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яке просить розглянути без її участі та відповідно до якого просить на вирішення експерта поставити наступні питання:
- чи відповідає Проект реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями за адресою: АДРЕСА_1 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНіП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
- який перелік та об`єми будівельних робіт були фактично виконані Відповідачем на підставі Проекту реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ?
- чи відповідають побудовані (реконструйовані) об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Проекту реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями, проектно-технічній документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію), вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам, містобудівним, протипожежним санітарно-гігієнічним нормам, тощо? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?
Проведення експертизи просить доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
В обґрунтування клопотання позивачка посилається на те, що у зв`язку із тим, що вже наявні в матеріалах справи № 521/3581/25 додатки, якими доводиться обґрунтованість позовних вимог, ігноруються та викривлюється відповідачем, у зв`язку з чим вона звертається до суду з даним клопотанням і просить його задовольнити.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 13 листопада 2025 року клопотання позивача ОСОБА_3 про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі №521/13581/25 - задоволено частково.
Призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:
1. Чи відповідає Проект реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями за адресою: АДРЕСА_1 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНіП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?
2. Чи порушують побудовані (реконструйовані) об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Проекту реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями вимоги державних будівельних норм, санітарних норм та правил стосовно їх розташування відносно 1/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належної ОСОБА_3 .
3. Чи відповідають побудовані (реконструйовані) об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Проекту реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями, проектно-технічній документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію), вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам, містобудівним, протипожежним санітарно-гігієнічним нормам, тощо? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?.
Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Рішельєвська 8, м. Одеса).
Оплату за проведення зазначеної експертизи покладено на ОСОБА_3 .
Зобов`язано учасників справи надати доступ до об`єкту для дослідження та документи необхідні для проведення експертного дослідження, на вимогу експерта.
Попереджено сторони про наслідки ухилення від проведення експертизи згідно ст. 109 ЦПК України.
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 13 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_1 , а питання, які ставляться перед експертами стосуються всіх співласників домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Отже, проводити дану експертизу без відома учасників співласників буде порушувати їх права, оскільки Позивач в подальшому хоче звертатись із позовом про знесення самовільно реконструйованих (прибудованих ) приміщень
Судом не встановлено підстав звернення до суду із позовом, оскільки підстави наведені у позовній заяві стосуються співласників домоволодіння та прибудов, які заважають Позивачу не мають відношення до ОСОБА_5 . Окрім того, Звертає увагу Суду, що підставою відмови у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_3 являються «Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених п.77 Порядку державної реєстрації речових прав, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку. Так заявником було додано технічний паспорт ТІ01: 1063 2059-8715-7318 згідно якого у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 наявні прибудови які підлягають введенню в експлуатацію та документ який підтверджує прийняття його в експлуатацію та документ який підтверджує прийняття його в експлуатацію та документ який підтверджує прийняття його в експлуатацію заявником не подавався, що не відповідає вимогам Закону. Враховуючи вищевикладене проведення державної реєстрації не є можливим.»
Отже, задоволення заявлених позивачем вимог не приведе до реєстрації за нею права власності та не буде підставою для внесення запису про право власності позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чого прагне Позивач, оскільки іншим співласникам потрібно ввести в експлуатацію свої прибудови та в подальшому звернутись із відповідною заявою про реєстрацію. Так, в якості належних відповідачів Позивач повинен звернутись із клопотанням про заміну відповідача ОСОБА_6 на належних відповідачів, а саме: ОСОБА_7 та її доньку, а також ОСОБА_8 .
Крім того, посилається на те, що в ухвалі суду, щодо необхідності проведення експертизи декларації на предмет того, чи відповідає проект реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями за адресою: АДРЕСА_1 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНіП тощо), позивач вимагає проведення експертизи реконструкції будинків всього домоволодіння, а не 3/5 частини домоволодіння. А в декларації йдеться мова про реконструкцію 3/5 частини, власником якої є ОСОБА_9 , а саме літ. Д, М, Г. Перелік всіх літер житлових будинків домоволодіння: літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», не означає, що реконструкція проводилася у всіх його частинах, в декларації йдеться мова про 3/5 частин домоволодіння та йдеться посилання на дозвільні документи для проведення реконструкції виключно 3/5 частини домоволодіння, а не всього домоволодіння. Окрім того, Судом першої інстанції не взято до уваги, що після проведення перерахунку долей між співласниками будинку АДРЕСА_1 доля ОСОБА_3 навпаки збільшилась, а не зменшилась. Скасування вказаної реєстрації позбавить Відповідача підстави зареєструвати право власності на вказані об`єкти нерухомості, та виключить можливість оформлення сусідами права власності на перелічені раніше самочинно побудовані об`єкти нерухомості. І те, і інше поновить порушені права Позивача, оскільки її частка в домоволодінні АДРЕСА_1 не зменшиться з 1/10 до 2/25 частин. В подальшому Позивач зможе ставити питання про знесення самочинно побудованих об`єктів нерухомості, які суттєво порушують її права.»
При таких обставинах, приймаючи до уваги, що при реєстрації оскаржуваної декларації органом державної реєстрації недостовірних даних, внесених до декларацій ОСОБА_1 , виявлено не було, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності таких недостовірних даних до Суду не надано, подані для реєстрації права власності ОСОБА_1 документи відповідали вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а державний реєстратор діяв у порядок та спосіб, передбачений законодавством, з огляду на те, що позовні вимоги Позивачем щодо скасування реєстрації Декларації про готовність об*єкта до експлуатації №ОД142141120631 від 08.04.2014 року є похідними.
Також, в порушення вищевказаних процесуальних норм суд першої інстанції під час судового засідання 13.11.2025 року розглядаючи клопотання позивача щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи не взяв до уваги те, що Позивачем не залучені належні Відповідачі до справи, що призведе до порушення їх прав для захисту у суді. Також, Судом першої інстанції не встановлено підстави пропуску строку із зверненням Позивачаі з позовом до суду та не встановив підстав звернення до суду із даним позовом саме до ОСОБА_1 .
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, на 12.05.2026 року о 15:00 годину представник третьої особи без самостійних вимоги на предмет спору - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської радине з`явився, причини неявки не повідомив, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Присутні в судовому засіданні представник позивача – адвокат Чіканчі Ольга Іванівна, та представник відповідача – адвокат Янкул Ганна Ігорівна не заперечували проти розгляду справи без присутності представника третьої особи. 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Призначаючи по справі судову будівельно-технічну експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи предмет спору, викладені посилання сторін по справі в обґрунтування заявлених вимог та заперечення проти їх задоволення, виходячи з принципів об`єктивності та диспозитивності, оскільки для встановлення заявлених позивачем обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, сприяючи реалізації та надання сторонам по справі доступу у праві на звернення до суду і захист, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи обґрунтованим, підлягаючим частковому задоволенню, за наслідком чого слід призначити по справу судову будівельно-технічну експертизу.
Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За приписами статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України (згідно із частинами першою та другою статті 13 ЦПК України).
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким чином, передбачений процесуальним законодавством обов`язок сторін доказування слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання до суду доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах.
Доказуванню підлягають лише ті обставини, які мають значення для справи. При цьому склад обставин (фактів), які підлягають доказуванню, обумовлено підставами позову та нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази у справі мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, які встановлені ст. 77 80 ЦПК України.
Зокрема, відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України засобами доказування є: письмові, речові та електронні докази; висновками експертів; показаннями свідків.
Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).
Згідно статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 3 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Відповідно до п. 5.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, основними завданнями будівельно-технічної експертизи є: визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт, окремих елементів об`єктів нерухомого майна, конструкцій, виробів та матеріалів проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення, перевірка обсягів і вартості виконаних будівельних робіт та складеної первинної звітної документації з будівництва та їх відповідність проектно-кошторисній документації, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення групи капітальності, категорії складності, ступеня вогнестійкості будівель і споруд та ступеня будівельної готовності незавершених будівництвом об`єктів; визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, причин пошкоджень та руйнувань об`єктів та їх елементів; визначення вартості будівельних робіт, пов`язаних з переобладнанням, усуненням наслідків залиття, пожежі, стихійного лиха, механічного впливу тощо; визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна.
Орієнтовний перелік питань, які можуть бути поставлені на вирішення будівельно-технічної експертизи зазначено у п. 5.1.1 вказаних Науково-методичних рекомендацій.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, в якому просила суд: скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД142141120631 від 08.04.2014 року «Реконструкція 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з госп.будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_3 вважає, що реєстрація вказаної Декларації підлягає скасуванню, оскільки Відповідач навела у декларації недостовірну інформацію, не зазначила назву документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою на якій було прибудовано (нове будівництво) до будинку літ. «М» веранду проще 28,00 кв.м., та здійснено переведення сараю літ. «Г» в житловий будинок. В переліку робіт позначено на здійснення реконструкції житлових будинків літ. «А» та літ. «Б» до яких ОСОБА_1 не має жодного відношення, та жодної реконструкції не проводила. До загальної площі (житлова та нежитлова) протиправно включені прощі самочинно побудованих іншими співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 приміщень. Фактично відбулось первісне введення до експлуатації самочинно збудованих не ОСОБА_1 нежитлових приміщень, як нового об?єкту нерухомого майна. Перелічене у сукупності призвело до суттєвого порушення законодавства України та прав ОСОБА_3 .
Враховуючи, що проведення експертизи необхідне для встановлення фактичних обставин по справі в межах заявлених позовних вимог та для його вирішення необхідні спеціальні знання, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання про призначення експертизи, висновки яких стосуватимуться предмета доказування, в тому числі і щодо відповіді на питання про відповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва Проект реконструкції 3/5 частини житлових будинків літ. «А», літ. «Б», літ. «Д», літ. «М», та реконструкція житлового будинку літ. «Г» з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, оскільки встановлення зазначених обставин потребує спеціальних знань у сфері будівництва, інженерно-технічних норм та стандартів. Стороною позивача надано заяву про призначення експертизи, яка містить конкретні питання та обґрунтування необхідності експертного дослідження для підтвердження або спростування факту відповідності об`єкта нормативним вимогам та можливих порушень прав інших осіб. Без висновку спеціаліста неможливо достовірно встановити істотні фактичні обставини.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що призначення судової будівельно-технічної експертизи є необхідним, обґрунтованим та відповідає вимогам норм цивільного процесуального закону.
При цьому апеляційний суд також виходить з того, що призначення будівельно-технічної експертизи сприяє повному та всебічному з`ясуванню обставин справи, що буде відповідати завданню цивільного судочинства та вирішення спору відповідно до вимог закону.
Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення відповідачем викладених в оскаржуваній ухвали питань, які суд поставив перед експертом, колегія суддів враховує наступне.
Так, заперечуючи проти задоволення клопотання представника позивачка про призначення експертизи, представник відповідачки не скористався правом, передбаченим частиною 5 статті 103 ЦПК України та не запропонував суду питання, роз`яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта.
Аналіз поставлених в оскаржуваній ухвалі питань до експерта свідчить про те, що вони за своїм змістом в цілому відповідають підпункту 5.1.1. «Орієнтовний перелік вирішуваних питань» Науково-методичних рекомендацій.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 53/5розділу І Інструкції № 53/5 експерт має право, серед іншого, відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи; у разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення невідкладно заявляти клопотання органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), щодо уточнення поставлених експертові питань; указувати у висновку експерта на факти, виявлені під час проведення експертизи, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання, та на обставини, що сприяли (могли сприяти) вчиненню правопорушення.
Тому у разі виявлення нових обставин, які не були окреслені в ухвалі суду, виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення експерт має можливість заявити клопотання щодо уточнення поставлених експертові питань; вказувати у висновку експерта на факти, виявлені під час проведення експертизи, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання.
Інші доводи апеляційної скарги стосуються предмету спору по суті, що в свою чергу апеляційним судом не може бути взятим до уваги при перегляді судового рішення про призначення судової експертизи.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду - без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 13 листопада 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено: 29.05.2026 року.

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова