ф
УХВАЛА

03 липня 2026 року 
м. Київ

справа №990/485/25
адміністративне провадження №Зі/990/115/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В. розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Соколова В.М., Єресько Л.О. від участі у розгляді справи № 990/485/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 07 жовтня 2025 року № 2075/0/15-25 про звільнення судді Зіньківського районного суду Полтавської області Должка С.Р.;

поновити ОСОБА_1 на посаді судді Зіньківського районного суду Полтавської області;

рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді судді Зіньківського районного суду Полтавської області звернути до негайного виконання;

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

26.06.2026 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Соколова В.М., Єресько Л.О. від участі у розгляді справи №990/485/25.

Ухвалою суду від 30.06.2026 заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів визнано необґрунтованою. Заяву передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, для розгляду заяви.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2026 суддю Хохуляка В.В. визначено для розгляду заяви про відвід.

В обґрунтування заявленого відводу позивач посилається на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України, заявляє відвід усьому складу колегії суддів, що розглядає справу №990/485/25, у зв`язку з наявністю обставин, які викликають об`єктивні сумніви в безсторонності та неупередженості суддів. Позивач зазначає про порушення судом його права на справедливий судовий розгляд. 

Позивач указує, що провадження у справі було поновлено після зупинення судом за клопотанням відповідача. Водночас, згідно з частиною другою статті 167 КАС України до заяв та клопотань, які подаються до суду, обов`язково додаються докази надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи. Проте, всупереч цій нормі, відповідач не надіслав позивачу копію заяви про поновлення провадження у справі разом з доданими матеріалами. Відповідно до частини четвертої статті 167 КАС України, за відсутності доказів надсилання, суд зобов`язаний був повернути клопотання відповідачу без розгляду. Однак, колегія суддів прийняла заяву ВРП за відсутності його надсилання позивачу та повідомлення останнього, поновила провадження у справі та призначила судове засідання, чим створила умови грубої процесуальної нерівності.

Крім того, позивач зазначає, що він звернувся до суду 16.02.2026 з письмовим клопотанням про видачу завіреної паперової копії постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2026 з оригінальними підписами та відбитком гербової печатки суду. Однак, станом на дату подання заяви про відвід вказане клопотання судом не виконано, офіційний паперовий документ в порядку статті 251 КАС України позивачу не вручено. У зв`язку з цим, позивач вчергове звернувся до суду із клопотанням про отримання судового рішення та окремої думки, зазначаючи про необхідність оскарження судового рішення в ЄСПЛ. Відповідно до частини одинадцятої статті 251 КАС України наявність електронного кабінету не позбавляє учасника права отримати копію рішення у паперовій формі за окремою заявою. 

Також, за твердженням позивача, він заявляв клопотання разом з позовною заявою про витребування від канцелярії Вищої ради правосуддя відеозапису від 07.10.2025 засідання ВРП. Однак, вказане клопотання також проігноровано судом. Спроба розглядати справу 30.06.2026 без надання позивачу офіційного тексту рішення, на яке посилається відповідач, на думку останнього, свідчить про упередженість на користь державного органу.

Перевіряючи заяву відповідача про відвід колегії суддів у цій справі, суд не вбачає підстав для задоволення такої заяви, з урахуванням наступного.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. 

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 

Частиною першою статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Відповідно до положень статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження (частина восьма). Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частини одинадцята, дванадцята).

З матеріалів встановлено, що позивач підставою для відводу колегії суддів вказує про ненаправлення йому відповідачем копії заяви про поновлення провадження у справі, та у зв`язку із цим, порушення його права на справедливий розгляд справи. Проте, з Діловодства спеціалізованого суду слідує, що заява ВРП від 05.05.2026 про поновлення провадження у справі подано через підсистему «Електронний суд», при цьому, вказана заява доставлена позивачу в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» 05.05.2026 о 21:38 год. Таким чином, з огляду встановлені приписами статті 18 КАС України правила обміну документами у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, відповідачем було дотримано порядок надсилання заяви про поновлення провадження у справі позивачу, яка, у свою чергу, була доставлена до електронного кабінету останнього.

Також, підставою відводу позивач зазначає нерозгляд судом його клопотання від 16.02.2026 про видачу завіреної паперової копії постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2026 з оригінальними підписами та відбитком гербової печатки суду. З Діловодства спеціалізованого суду вбачається, що клопотань чи заяв у справі №990/485/25 у період з 01.12.2025 по 05.05.2026 до Верховного Суду не надходило. Натомість, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із запитом від 17.02.2026 про отримання судового рішення у справі №990SCGC/43/25. Слід указати, що у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду не відбувається реєстрація вхідної кореспонденції, адресованої Великій Палаті Верховного Суду.

Крім того, позивач доводить наявність підстав для відводу колегії суддів, оскільки судом нерозглянуто його клопотання про витребування у канцелярії ВРП відеозапису від 07.10.2025 засідання ВРП, яке було подано разом з позовною заявою у цій справі. Водночас, в ухвалі Верховного Суду від 05.11.2025 про відкриття провадження у справі суд дійшов висновку про те, що клопотання про витребування доказів позивача є передчасним та не підлягає задоволенню на стадії відкриття провадження у справі, з огляду на відсутність відомостей про те, які саме документи будуть надані відповідачем у подальшому під час розгляду справи.

Положення статті 36 КАС України визначають підстави для відводу (самовідводу) судді. Суд звертає увгу, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Суд відзначає, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктами 28, 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Суд з`ясував, що у цій справі відсутні підстави, визначені статтями 36, 37 КАС України, відповідно до яких колегія суддів у складі Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Соколова В.М., Єресько Л.О. не може брати участь у її розгляді. На переконанням суду, доводи позивача не встановлюють обставин, що впливають на об`єктивність і неупередженість колегії суддів, заява про відвід не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь колегії суддів у складі Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Соколова В.М., Єресько Л.О. у розгляді справи.

Суд вважає, що наведені позивачем фактичні обставини не можуть об`єктивно свідчити на користь висновку про наявність достатніх підстав для виникнення у будь-якого стороннього спостерігача об`єктивно обґрунтованого сумніву у безсторонності суду. Викладені доводи не можна розцінювати як доказ наперед сформованої упередженої позиції. Вказані обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 36 КАС України. При розгляді заяви про відвід не встановлено будь-яких передбачених законом обставин, які б давали підстави для відводу суддів у цій справі. Проаналізувавши викладені в заяві доводи, суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу суддів. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 22, 40, 243, 256, Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Соколова В.М., Єресько Л.О. від участі у розгляді справи №990/485/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

----------------------
В.В. Хохуляк
Суддя Верховного Суду