Справа № 127/14907/25
Провадження № 22-ц/801/1498/2026
Категорія: 69
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	Справа № 127/14907/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Козюма Д.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/14907/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2025, ухвалене у складі судді Дернової В.В. в приміщені суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.02.2013 в Уряді емірату Раасаль-Хейма Департамент з питань судів, номер файлу акту про укладення шлюбу: № 195/2013.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2025 справу передано відповідно до ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 28, п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира /а. с. 26/.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир від 16.07.2025 справу передано відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 28, п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області /а. с. 33-34/. (ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2025 позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.02.2013 року в Уряді емірату Раасаль-Хейма Департамент з питань судів, номер файлу акту про укладення шлюбу: № 195/2013. Судовий збір залишено за позивачем.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права у частині недотримання правил територіальної підсудності, неповноту з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що : (1) судом першої інстанції допущено порушення правил територіальної підсудності, оскільки позивач штучно створила підсудність справи Вінницькому міському суду Вінницької області, вказавши неправдиву адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ). У справі міститься відповідь Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 28.08.2025, яка підтверджує, що відповідач за вказаною адресою ніколи не був зареєстрований. Відповідач раніше мав посвідку на тимчасове проживання в Україні (серія НОМЕР_1 від 19.04.2014), видане УДМС в Житомирській області), де місце його реєстрації було м. Житомир; (2) судом першої інстанції проігноровано статтю 29 ЦПК України, відповідно до якої підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, які проживають за межами України, визначаються суддею ВС. Позивач фактично проживає у США. Відповідач є громадянином Лівану та постійно приживає в ОАЄ; (3) розгляд справи неповноважним судом є обов`язковою підставою для скасування рішення (п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України); (4) суд першої інстанції не вжив заходів щодо належного повідомлення іноземного громадянина відповідно до Гаазької конвенції 1965 року. Відповідач був позбавлений можливості надати заперечення та скористатися правом на строк для примирення; (5) позовна заява містить підпис позивача та датована 12.05.2025, проте в цей момент позивач перебувала в США, що ставить під сумнів справжність підпису позивача; (6) позов подано до особи на ім`я « ОСОБА_6 », тоді як у всіх документах зазначено « ОСОБА_6 ».
У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Щодо розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. 
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Верховний Суд в постановах від 22.12.2021 у справі № 591/4922/21, від 11.09.2024 у справі № 757/68189/21-ц зазначив, що одне з найважливіших процесуальних питань, яке має вирішити суд під час відкриття провадження у справі, - це питання про підсудність справи цьому суду і вказане має велике значення, оскільки означає дотримання судами положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того, частиною першою статті 8 Закону України від 2.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Обов`язком суду є забезпечення особі права на звернення до суду.
Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. 
За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Вказана норма процесуального права не може застосовуватися без урахування положень частини дев`ятої та десятої статті 28 ЦПК України, згідно з якими позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи); позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому цього Кодексу, одноособово.
Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою Верховного Суду виключно в тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України (ухвали Верховного Суду від 2.05.2024 у справі № 499/162/24, від 17.10.2024 у справі № 990SCCV/104/24, від 14.11.2024 у справі № 730/1281/24, від 20.12.2021).
У позові позивачем зазначено останню відому адресу проживання відповідача  АДРЕСА_1 , однак у справі міститься відповідь Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 27.08.2025, яка підтверджує, що інформація про відповідачі в реєстрі територіальної громади міста Вінниці відсутня /а. с. 22/.
В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що відповідач раніше мав посвідку на тимчасове проживання в Україні (серія НОМЕР_1 від 19.04.2014), видане УДМС в Житомирській області), де місце його реєстрації було м. Житомир.
Отже, у справі встановлено, що за адресою, яку зазначено позивачем в позовній заяві, як останнє відоме місце реєстрації відповідача, відповідач не був зареєстрований, а тому дана справа не була підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині.
Обов`язком суду є забезпечення змагальності цивільного процесу (стаття 12 ЦПК України).
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції положень статті 29 ЦПК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач є громадяном України, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обидві сторони (і позивач, і відповідач) проживають за межами України. 
Відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу розглянуто неповноважним складом суду; справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України). 
Враховую наведене, оскільки апеляційним судом встановлено підстави для скасування рішення суду першої інстанції і направленням справи до суду першої інстанції за встановленою законом підсудністю, апеляційний суд не надає оцінку аргументам апеляційної скарги щодо суті вирішеного спору.
Доводи апеляційної скарги про зловживання позивачем процесуальними правами при зверненні до суду з позовом апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у разі встановлення, що справа не підсудна суду відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи зареєстрованим місцем проживання позивача та відповідача в Україні є м. Житомир. 
Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 20.06.2025 вірно передав, відповідно до ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 28, п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України дану справу за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира /а. с. 26/.
Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України). 
Проте, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир від 16.07.2025, без урахування вимог ст. ст. 28, 31 ЦПК України справу передано за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області, що призвело до неправильного вирішення справи по суті та затягування розгляду справи. /а. с. 33-34/. 
З огляду на встановлені у справі порушення правил територіальної підсудності, безпідставне повернення Корольовським районним судом м. Житомир всупереч статті 32 ЦПК України справи до Вінницького міського суду Вінницької області, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Корольовського районного суду м. Житомир, якому справа підсудна відповідно до положень частини другої статті 28 ЦПК України. 
Аргументи апеляційної скарги про те, що позов поданий в паперовій формі до суду не міг бути підписаний позивачем, оскільки позивач перебувала за межами України, апеляційний суд не вважає такими, що дають правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду, адже доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.
У постанові ВС від 6.03.2024 у справі № 361/6369/20 зазначено, що факт перебування особи за кордоном на момент подачі позову до суду також не спростовує можливість позивачки власноручно підписати позовну заяву, оскільки не має значення, яким чином позовна заява потрапила до суду (поштовим зв`язком, за допомогою Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, кур`єром чи іншою особою, уповноваженою позивачем на такі дії).
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню, а справу направленню на новий розгляд до Корольовського районного суду м. Житомир.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 376, 378, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2025 у даній справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до Корольовського районного суду м. Житомир.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 18.06.2026.

Головуючий суддя   Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук