ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/1151/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представників учасників справи:
позивача - Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» (далі - Комбінат, позивач, скаржник) - Чуб С.В. (адвокат),
відповідача - Акціонерного товариства «Харківобленерго» (далі - Товариство, відповідач) - Яковлева М.С. (самопредставництво),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комбіната
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 (судді: Слободін М.М., Гребенюк Н.В., Шутенко І.А.)

у справі за позовом Комбіната
до Товариства
про визнання недійсним додатку до договору.

ВСТУП

Причиною звернення до Верховного Суду є наявність/відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. Комбінат звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив: 
- визнати недійсним додаток №6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №14074 від 01.01.2019 з моменту його укладення; 
- визнати укладеним з 01.01.2019 додаток №3 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем; 
- визнати укладеним з 01.01.2019 додаток №6 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем; 
- визнати укладеним з 01.01.2019 додаток №7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем; 
- застосувати наслідки недійсності додатку №6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №14074 від 01.01.2019 та визнання укладеними додатків №№ 3, 6, 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом зобов`язання Товариства провести перерахунок заборгованості та приведення у відповідність розрахунків вартості послуг за розподіл електричної енергії Комбіната з 01.01.2019 до дати ухвалення судового рішення.

2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Господарський суд Харківської області рішенням від 02.04.2025, яке Східний апеляційний господарський суд постановою від 01.07.2025 залишив без змін, у позові відмовив. 

2.2. Комбінат 15.09.2025 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення у справі №922/1151/24 за нововиявленими обставинами, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24 та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

2.3. Господарський суд Харківської області рішенням від 19.11.2025 заяву Комбіната про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнив частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 скасував та ухвалив нове рішення, яким позов Комбіната задовольнив частково. Визнав недійсним додаток №6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 з моменту його укладання. Визнав укладеним з 01.01.2019 додаток №3 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем. Визнав укладеним з 01.01.2019 додаток №6 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем. Визнав укладеним з 01.01.2019 додаток №7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем. Застосував наслідки недійсності додатку №6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №14074 від 01.01.2019 та визнано укладеним додатки №№ 3, 6, 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, шляхом зобов`язання Товариства провести перерахунок заборгованості та приведення у відповідність розрахунків вартості послуг за розподіл електричної енергії Комбінату з 01.01.2023 до дати ухвалення судового рішення. Стягнув з Товариства на користь Комбіната витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 15 140, 00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у сумі 22 710, 00 грн.

2.4. Східний апеляційний господарський суд постановою від 10.02.2026 скасував рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні заяви Комбіната про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24 залишив в силі. Стягнув з Комбіната на користь Товариства 27 252,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. Комбінат звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 повністю, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 у справі №922/1151/24 залишити без змін. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Узагальнені доводи касаційної скарги 
4.1. З посиланням на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України скаржник посилається на:

4.1.1. неправильне застосування та порушення апеляційним судом норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм частин четвертої, п`ятої статті 75 у контексті статті 320 ГПК України у подібних правовідносинах, а саме: «Чи може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні пунктів 1, 3 частини другої статті 320 ГПК України юридичний факт остаточного судового спростування преюдиційної сили попереднього рішення суду (частина четверта статті 75 ГПК України), на якому ґрунтувалося судове рішення у справі, що переглядається, якщо таке спростування відбулося шляхом ухвалення Верховним Судом постанови в іншій справі, якою встановлено незаконність титулу однієї сторони та підтверджено титул іншої сторони?»;

4.1.2. неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України та без урахування висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №9901/819/18, постанов Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №914/935/20, від 28.08.2018 у справі №910/24418/16, від 27.06.2019 у справі №711/2178/17, від 26.01.2022 у справі №922/3149/18, від 23.02.2024 у справі №909/837/13;

4.1.3. порушення судом апеляційної інстанції процесуальних вимог частини першої, третьої статті 236, підпунктів а, б пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України при дослідженні підстави для перегляду за нововиявленими обставинами згідно з пунктом 3 частини другої статті 320 ГПК України та обґрунтуванні оскаржуваної постанови в частині скасування рішення суду першої інстанції (пункти 1, 4 частини другої статті 287, пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

5. Позиція інших учасників справи 
5.1. У відзиві на касаційну скаргу Товариство заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін як таку, що прийнята з дотриманням норм права.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. Комбінат (споживач) з 01.01.2019 приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №14074 від 13.08.2004 за особовим рахунком №14074 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

6.2. Згідно з пунктом 1.1. Типового договору, сторонами погоджено, що цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам, як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

6.3. Відповідно до пункту 1.2. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії умови договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням статей 633, 634 ЦК України.

6.4. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов.
6.5. Згідно з пунктом 2.1. Типового договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

6.6. Відповідно до пункту 3.1. Типового договору облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається оператором системи розподілу та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 та з урахуванням вимог цього договору.

6.7. Ціною цього договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача, зазначена в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків". За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година ((кВт*год.) пункти 5.1.- 5.3. Типового договору).

6.8. Усі додатки, зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженими особами обох сторін (пункт 12.2. Типового договору).

6.9. Сторони 01.06.2021 підписали та скріпили печатками додаток № 6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №14072 від 01.01.2019 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін».

6.10. Позивач 25.01.2024 направив на адресу Чугуївського РРЕ лист за вих. № 49, відповідно до якого просив надати копію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 14074 з усіма додатками.

6.11. Листом від 13.02.2024 за вих № 56РРЕ/48 щодо направлення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі, відповідач направив на адресу позивача письмовий договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074, на умовах договору про постачання електричної енергії від 13.08.2004 №14074, підписаний уповноваженою особою Товариства.

6.12. Позивач 05.04.2024 за вих. №152 направив до Чугуївського РРЕ АТ «Харківобленерго» лист, відповідно до якого повідомив, що ознайомившись з проєктом договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, не погоджується із вказаною відповідачем межею балансової належності, зазначеної у додатку №6 та направив: копію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074; копію заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074; копію додатку до заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074; копію додатку №14; копія порядку розрахунку за перетікання реактивної електричної енергії; копію додатку № 12; копію додатку № 13; копію додатку № 6 (Акт № 0082); копію додатку № 6 (Акт № 0083); копію Додатку № 4.

6.13. Листом від 10.04.2024 який надано, зокрема у відповідь на лист позивача від 05.04.2024, відповідач повідомив позивача, що в Товариства уже є підписаний з обох сторін та скріплений печатками акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності від 11.05.2021, згідно з яким споживачу, тобто Комбінату, належить лише кабельні лінії 10 кВ в комірках № 5 КХП 1 та № 8 КХП 2 на ПС 110/10 кВ «Н.Покровка» (додаток № 6) та Однолінійна схема (Додаток № 7). З боку Товариства зазначені додатки не потребують оновлення та перепідписання.

6.14. Звертаючись з позовом Комбінат зазначав, що правочин між позивачем та відповідачем в частині визначення межі балансової належності електромереж та електроустановок, шляхом укладення додатку №6 від 01.06.2021 до договору про надання послуги з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074 є таким, що не відповідає приписам статті 205 ЦК України, а тому є підстави для визнання вказаного додатку недійсним.

6.14.1. За твердженням позивача, додаток № 6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №14072 від 01.01.2019 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» не відображає дійсного волевиявлення позивача й відповідача та не спрямований на реальне настання правових наслідків, а визначена межа балансової належності електромереж та електроустановок суперечить приписам Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу системи передачі.

6.14.2. Крім того, у запропонованій відповідачем редакції додатку №6 до договору про постачання електричної енергії зазначено, що межа балансової належності електромереж та електроустановок споживача встановлена на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторами струму 10 кВ в ком. №8 ПС 110/10 кВ «Н.Покровка». Натомість, межа балансової належності електромереж та межа експлуатаційної відповідальності, визначена відповідачу не відповідає дійсності. 

6.14.3. Позивач стверджував, що постачання відповідачем електричної енергії позивачу здійснюється через ПС 110/10 кВ «Н.Покровка». В той же час, на балансі Комбіната в складі цілісного майнового комплексу перебуває понижувальна КТПБ 110/10, що підтверджується актом прийомки в експлуатацію державною комісією ІІІ пускового комплексу комбікормового заводу потужністю 1050 тон на добу та елеватора ємкістю 14,4 тис. тон.

6.14.4. З урахуванням того, що перехід електричної енергії з ПС 110/10 кВ «Н.Покровка» безпосередньо відбувається через електроустановку позивача понижувальну КТПБ 110/10, то межа балансової належності електромереж та електроустановок споживача знаходиться на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів масляного вимикача відкритого розподільного пристрою ОРУ-110 кВ.

6.14.5. У зв`язку з тим, що у запропонованій відповідачем редакції додатку №6 до договору про постачання електричної енергії було зазначено межу балансової належності, яка не відповідає дійсності, то відповідно додаток №7 у запропонованій редакції відповідача також не відповідає дійсній однолінійній схемі підключення позивача, тому з огляду на наведене, позивач направив додаток №7 в редакції, що, на його думку, відповідає дійсній межі балансової належності. Крім того, у зв`язку з тим, що межа балансової належності позивача знаходиться на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів масляного вимикача відкритого розподільного пристрою ОРУ -110 кВ з номінальною напругою вище 27,5 кВ, то у додатку №3 таблиця 1 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та радіоактивної електричної енергії» правильним, на думку позивача, буде відображення в 1 та 2 рядку у стопці «клас напруги» позначення « 1». 

6.14.6. Необхідність проведення перерахунку позивач обґрунтовує тим, що, на його думку, він належить до споживачів 1 класу напруги. 

6.15. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції (рішення від 02.04.2025), з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції (постанова від 01.07.2025), дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним додатку № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 з моменту його укладання та визнання укладеним з 01.01.2019 додатку № 6 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в редакції позивача, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

6.15.1. Ухвалюючи судові рішення, суди виходили, зокрема, з того, що додаток № 6 до договору був предметом дослідження Господарським судом Харківської області у справі №922/1533/23 за позовом Комбіната до Товариства про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг та за зустрічним позовом Товариства до Комбіната про визнання недійсним додатку №3.1 до договору про постачання електричної енергії № 14074 від 13.08.2004. Суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи №922/1533/23 надали правову оцінку акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток № 6 до договору) та встановили, що цей акт створює відповідні правові наслідки. Також рішенням Господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі №922/1533/23 встановлено, що в акті розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком №6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії зазначено, що межа балансової належності за договором встановлена на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторного струму 10 кВ в комірці № 5, на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторами струму 10 кВ в комірці № 8 ПС 110/10 кВ «Н.Покровка». Крім того встановлено, що Комбінат, як споживач за договором про надання послуг з розподілу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу AT «Харківобленерго» на межі балансової належності номінальною напругою 10 кВ, що є нижче ніж 27,5 кВ, а тому суди у цій справі №922/1151/24 дійшли висновку, що Комбінат відповідає всім критеріям, наявність яких відповідно до пункту 8.1. ПРРЕЕ є підставою для віднесення його до споживача 2 класу.

6.15.2. Суди визнали, що твердження позивача про те, що перехід електричної енергії з ПС 110/10 Н.Покровка безпосередньо відбувається через електроустановку позивача, а саме понижувальну КТПТ 110/10 та як наслідок межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності знаходиться на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди масляного вимикача відкритого розподільного пристрою ОРУ-110 кВ, не підтверджені належними та допустимими доказами. Акт приймання в експлуатацію державною комісією ІІІ пускового комплекса-комбікормового заводу від 1988 року та доповідна записка до вказаного акта не можуть підтверджувати факт наявності вказаного понижувальника КТПБ 110/10 в 2024 році.

6.15.3. Надаючи оцінку доводам позивача про наявність у нього права власності на електроустановку ПС 110/10, яка входить до єдиного майнового комплексу позивача та перебуває на його балансі, суди першої та апеляційної інстанцій послалися на наявність рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2011 у справі №5023/3214/11, яким визнано за Товариством право власності на будівлю ЗТП №218 (Чугуївський р-н, с. Новопокровка, вул. Петровського, 11а, інв. №00502513 та будівлю ОПК на ПС 110/10 (Чугуївський р-н, с. Новопокровка, вул. В.Весича, 15-А, інв. №00506791/02).

6.15.4. Суди також врахували, що Комбінат звернувся до суду з позовом до Товариства про витребування із чужого незаконного володіння майна, а саме трансформаторну підстанцію ПС 110/10 кВ «Новопокровка» разом з одноповерховою будівлею з залізобетонними перекриттями, яка знаходиться на межі земельної ділянки 6325456200:00:003:0200 (справа №922/3185/24). Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи №922/1151/24 не містять ані повного судового рішення у справі №922/3185/24, ані доказів набрання даним рішенням законної сили, сторони також не надали до суду таких доказів.

6.15.5. Стосовно позовних вимог про визнання укладеними з 01.01.2019 додатків №3 та №7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем, оскільки відповідач, отримавши пропозицію позивача не повідомив про відмову від прийняття пропозиції, а шляхом вчинення конклюдентних дій (надання послуг з розподілу електричної енергії) прийняв пропозицію, а тому договір про надання послуг з розподілу електричної енергії разом з додатками №№3,6,7 до нього є укладеним у редакції позивача, суди попередніх інстанцій зазначили, що твердження позивача про ненадання відповідачем відповіді на пропозицію укладення додатків до договору, є необґрунтованим. Суди виходили з того, що листом від 10.04.2024 відповідач повідомив позивача, що У Товариства уже є підписаний з обох сторін та скріплений печатками акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності від 11.05.2021, згідно з яким споживачу, тобто Комбінату, належать лише кабельні лінії 10 кВ в комірках № 5 «КХП 1» та № 8 «КХП 2» на ПС 110/10 кВ «Н.Покровка» (додаток № 6) та Однолінійна схема (Додаток № 7). З боку відповідача зазначені додатки не потребують оновлення та перепідписання.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.02.2026 для розгляду справи №922/1151/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Ємця А.А., Колос І.Б.

7.2. Згідно з розпорядженням Заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 02.03.2026 №32.2-01/154 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/1151/24 у зв`язку з обранням судді Ємця А.А. суддею Великої Палати Верховного Суду строком на три роки з 03.06.2025 та перебуванням судді Колос І.Б. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. 

7.3. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 для розгляду справи №922/1151/24 визначено склад суду: Малашенкова Т.М. (головуюча), Бенедисюк І.М, Власов Ю.Л.

7.4. Верховний Суд ухвалою від 04.03.2026 відкрив касаційне провадження у справі №922/1151/24 на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

7.5. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.6. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій. 
8.1. Предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026, прийнята за наслідками апеляційного перегляду рішення Господарський суд Харківської області від 19.11.2025, яким заяву Комбіната про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 та ухвалено нове рішення, яким позов Комбіната задовольнено частково. 

8.2. Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

8.4. Розглядаючи доводи касаційної скарги у контексті правильності застосування судом апеляційної інстанції пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України, Верховний Суд виходить з такого.
8.5. Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 

8.6. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. пункти 7.4., 7.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13, пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.01.2026 у справі №361/161/13-ц).

8.7. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК України).

8.8. Згідно з частиною другою статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

8.9. Верховний Суд зазначає, що Комбінат вказав підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами пункт 3 частини другої статті 320 ГПК України, тобто скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. 

8.10. Щодо застосування пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України Верховний Суд також звертається до постанови від 14.04.2021 у справі №9901/819/18 (на яку посилається скаржник), в якій Велика Палата Верховного Суду наголосила, що, вирішуючи питання про скасування судового рішення з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (які є аналогічними положеннями пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України), суд повинен виходити саме з преюдиційного зв`язку судових рішень. Разом з тим, слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акту, не посилаючись прямо на нього.

8.11. Верховний Суд застосовує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 914/935/20, від 28.08.2018 у справі №910/24418/16, від 27.06.2019 у справі №711/2178/17, від 26.01.2022 у справі №922/3149/18 (на які також посилається скаржник), в яких Верховний Суд виснував, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. 

8.11.1. Верховний Суд звертає увагу, що з моменту прийняття ГПК України в редакції Закону №2147/VIII від 03.10.2017 і на час ухвалення цієї постанови, наведені правові позиції щодо застосування пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України не змінилися. 

8.12. Як уже зазначалось вище у цій постанові, однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі статті 320 ГПК України є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №914/935/20 (на яку посилається скаржник), від 23.06.2023 у справі №918/887/21, від 12.04.2022 у справі № 904/3923/20.

8.13. Для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 320 ГПК України, суду належить перевірити, чи підтверджуються доводи заявника про скасування такого судового рішення (перший критерій) та чи дійсно таке рішення було підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, тобто наслідком скасування такого рішення є інше за змістом вирішення спору у справі (другий критерій).

8.14. При розгляді цієї справи Верховний Суд також враховує правову позицію, викладену постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2026 у справі №361/161/13-ц, відповідно до якої: « 125. Cуд касаційної інстанції не позбавлений можливості надати правову оцінку нововиявленим обставинам (перевірити правильність кваліфікації обставин як нововиявлених) для мети перегляду, порядок якого визначає процесуальний закон (тобто перевірити дотримання судами норм процесуального права, не вдаючись до оцінки чи переоцінки доказів, поданих стороною на підтвердження обставин, які вона вважає достатньою підставою для перегляду). У такому випадку Верховний Суд не вдається до оцінки доказів, якими підтверджуються обставини, на які сторона посилається як на нововиявлені, а лише надає оцінку відповідності критеріям нововиявленості як підстави для перегляду судового рішення».

8.15. Як убачається з матеріалів справи, на обґрунтування поданої заяви про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24 за нововиявленими обставинами, заявник вказував на те, що відмовляючи у задоволенні позову, суд посилався на обставину відсутності у позивача права власності на трансформаторну підстанцію ПС 110/10 кВ «Новопокровка» та, відповідно, її належність відповідачу на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2021 у справі №5023/3214/11, яке набрало законної сили. Належність/неналежність на праві власності трансформаторної підстанції ПС 110/10 кВ «Новопокровка» відповідачу має істотне значення, адже, як свідчать встановлені обставини є вагомими та впливають на кваліфікацію спірних правовідносин. 

8.15.1. Разом з тим, у справі №922/3185/24 встановлено порушення Товариством прав Комбіната як титульного володільця трансформаторної підстанції ПС 110/10 кВ «Новопокровка» разом із одноповерховою будівлею із залізобетонними перекриттями, яка розташована на межі земельної ділянки з кадастровим номером 6325456200:00:003:0200, та незаконність володіння Товариства зазначеним майном. 

8.15.2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24 задоволено позов Комбіната про витребування із чужого незаконного володіння Товариства трансформаторної підстанції ПС 110/10 кВ «Новопокровка» разом із одноповерховою будівлею із залізобетонними перекриттями, яка розташована на межі земельної ділянки з кадастровим номером 6325456200:00:003:0200. Вказане судове рішення набрало законної сили 02.09.2025 внаслідок прийняття Верховним Судом постанови, якою скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 та залишено в силі рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24.

8.15.3. Заявник зазначає, що підставою незаконного володіння електроустановкою Товариством є наявність у Комбіната права власності на зазначену електроустановку, яка існувала на час прийняття рішення у справі №922/1151/24, однак не була встановлена у справі №922/3185/24 остаточним рішенням, не була і не могла бути відома, а отже ця обставина є нововиявленою та є підставою для перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24.

8.16. Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву Комбіната про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасовуючи рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24 та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з такого:
- обставина щодо належності Комбінату електроустановки ПС 110/10 кВ «Новопокровка» та незаконного володіння нею Товариством, яка входить до предмета доказування у цій справі, стала відомою та остаточно встановленою рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24, яке набрало законної сили 02.09.2025, має істотне значення для правильного вирішення спору та існувала на час розгляду справи, рішення в якій переглядається, а тому наявні підстави для перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24 за нововиявленими обставинами;
- прийнято до уваги спростування за наслідками розгляду справи №922/3185/24 визнаних судом у справі №922/1151/24 в якості преюдиційних (частина четверта статті 75 ГПК України) та встановлених у рішенні Господарського суду Харківської області від 21.06.2021 у справі №5023/3214/11 обставин належності відповідачу трансформаторної підстанції ПС 110/10 кВ «Новопокровка»;
- матеріалами справи, з урахуванням нововиявленої обставини, доведено належність позивачу трансформаторної підстанції ПС 110/10 кВ «Новопокровка» разом з одноповерховою будівлею з залізобетонними перекриттями, яка знаходиться на межі земельної ділянки з кадастровим номером 6325456200:00:003:0200, через яку здійснюється надання відповідачем послуг з розподілу електричної енергії на праві власності позивачу, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24, яке було залишено без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що в силу частини четвертої статті 75 ГПК України не потребує доведення;
- станом на день укладення додатку № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №14074 від 01.01.2019 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» електроустановка, через яку надавались послуги з розподілу електричної енергії відповідачем позивачу, перебувала у незаконному володінні відповідача;
- з урахуванням належності позивачу електроустановки ПС 110/10 кВ «Новопокровка» та встановлення межі балансової належності на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів масляного вимикача відкритого розподільного пристрою ОРУ-110 кВ, позивач обґрунтовано направляв відповідачу проєкти додатків № 3, 6, 7 до договору в редакції, яка відповідає фактичним обставинам права власності та технічним характеристикам електроустановок, отже, позовні вимоги щодо визнання укладеними додатків № 3, 6, 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в редакції, запропонованій позивачем, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тоді як додаток № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 необхідно визнати недійсним з моменту його укладання; 
- відповідно до рахунків на оплату послуг з розподілу електричної енергії та довідками електроспоживання, відповідач нараховував споживачу - позивачу вартість послуг з розподілу електричної енергії по першому класу напруги до грудня 2022 року (включно), отже, у суду відсутні підстави щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з розподілу електричної енергії з 01.01.2019, а тому перерахунок має відбуватись з 01.01.2023.

8.17. Скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №922/1151/24 та приймаючи нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї заяви та залишення в силі рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставина належності позивачу електроустановки ПС110/10 кВ «Н.Покровка» та незаконного володіння нею відповідачем не може вважатися нововиявленою обставиною в розумінні частини другої статті 320 ГПК України.

8.17.1. Суд апеляційної інстанції зазначив, що обставина належності позивачу електроустановки ПС110/10 кВ «Н.Покровка» та незаконного володіння нею відповідачем на правовому титулі, яку позивач вважає нововиявленою, не тільки була йому відома ще на момент подання позову у справі №922/1151/24, але саме цією обставиною позивач обґрунтовував свої позовні вимоги у вказаній справі, що свідчить про відсутність у вказаної обставини однієї із невід`ємних ознак нововиявлених обставин необізнаності учасників справи про такі обставини під час розгляду справи судом. Остаточне встановлення в рамках справи №922/3185/24 обставин належності позивачу трансформаторної підстанцією ПС 110/10 на правовому титулі та незаконного заволодіння відповідачем цим майном, при тому, що саме цими обставинами позивач обґрунтовував позов у справі №922/1151/24, не спростовує факту обізнаності позивача про зазначені обставини з самого початку розгляду справи №922/1151/24.

8.17.2. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що судові акти у справі №922/3185/24, на які посилається позивач на обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не відносяться до судових актів, вичерпний перелік яких наведений у пунктах 2 та 3 частини другої статті 320 ГПК України, що також свідчить про необґрунтованість та безпідставність заяви Комбіната про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

8.18. Верховний Суд виходить з того, що у справі, що переглядається, підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2025 у справі №922/1151/24 заявником визначено пункт 3 частини другої статті 320 ГПК України, а саме: скасування постановою Верховного Суду від 02.09.2025 у справі №922/3185/24 постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 та залишення в силі рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24, яким встановлено порушення Товариством прав Комбіната як титульного володільця трансформаторної підстанції ПС 110/10 кВ «Новопокровка» разом із одноповерховою будівлею із залізобетонними перекриттями, яка розташована на межі земельної ділянки з кадастровим номером 6325456200:00:003:0200, та незаконність володіння Товариства зазначеним майном. 

8.19. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що обставина належності позивачу зазначеної вище електроустановки ПС110/10 кВ «Н.Покровка», на яку позивач покликається як на нововиявлену, встановлена рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24 і відповідає критеріям нововиявленості, оскільки як свідчить зміст судових рішень (див. пункти 6.15.1.-6.15.4. цієї постанови), суди обґрунтовували недоведеність належності позивачу вказаної електроустановки з вказівкою на справи №5023/3214/11, №922/1533/23, в тому числі і на справу №922/3185/24. Зі змісту судових рішень також убачається, що суди попередніх інстанцій фактично виходили з їх змісту. 

8.19.1. Верховний Суд зазначає, що судові рішення у справах, на які посилалися суди попередніх інстанцій, хоч і не були скасовані, втім судове рішення у справі №922/3185/24 про витребування майна із чужого незаконного володіння відповідає критерію нововиявленості за наведених міркувань, ураховуючи зміст судових рішень у цій конкретній справі та справі №922/3185/24.
8.20. Враховуючи викладене та наведені норми процесуального закону, касаційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що обставина щодо належності Комбінату електроустановки ПС 110/10 кВ «Новопокровка» та вибуття із законного володіння позивача, яка стала відомою та остаточно встановленою рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24, яке набрало законної сили 02.09.2025, має істотне значення для правильного вирішення спору у справі №922/1151/24 та існувала на час розгляду справи та є нововиявленою для справи обставиною в розумінні положень пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України.

8.21. Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності нововиявлених обставин (прийняття Верховним Судом постанови, якою рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі №922/3185/24 залишено без змін) та здійснив неправильне тлумачення частини другої статті 320 ГПК України.

8.22. З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на неправильному застосуванні частини другої статті 320 ГПК України та не відповідає правовим позиціям, викладеним у цій постанові, оскільки розглядаючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, апеляційний суд не дослідив та надав належної правової оцінки обставинам, на які посилалася сторона як на нововиявлені для підстави перегляду, встановив крізь призму статті 320 ГПК України, що ці обставини є нововиявленими та впливають на правильність вирішення справи, змінюють зміст прийнятого у справі судового рішення, є істотним в розумінні статті 320 ГПК України, тобто коли врахування цієї обставини судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення ніж те, яке було прийняте.

8.23. Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою положення статей 86, 73-79, 236, 237 ГПК України щодо обов`язку, визначеного процесуальним законом, стосовно повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.24. Таким чином Верховний Суд дійшов висновку, що оспорювана постанова суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у перегляді рішення за нововиявленими обставинами, є незаконною й необґрунтованою, та постановленою без дотримання частини другої статті 320 ГПК України. 

8.25. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи. 

8.26. Верховний Суд вважає не прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, з огляду на вказані вище міркування Верховного Суду, наведені у цій постанові.

8.27. Касаційний господарський суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

8.28. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та у справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), зазначає, що позивачу та відповідачу надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
9.1. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

9.2. За змістом статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

9.3. Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах, наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

10. Судові витрати
10.1. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на Товариство, оскільки, Верховний Суд касаційну скаргу Комбіната задовольняє, а оскаржуване судове рішення скасовує.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 312, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №922/1151/24 скасувати, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 залишити в силі.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» 45 420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять гривень) гривень судового збору, сплаченого за розгляд касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова 

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов