ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"24" червня 2026 р. Cправа № 902/470/26   
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В., 
за участю представників:
позивача - Сохацький Андрій Володимирович (поза межами суду)
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи 
за позовом: Фізичної особи-підприємця Герасименко Інни Вікторівни ( АДРЕСА_1 )
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНХАНТЕР" (Хмельницьке шосе, 82, оф. 609, м. Вінниця, 21012)
про: стягнення 244 475,04 грн
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Герасименко Інни Вікторівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНХАНТЕР" про стягнення 244 475,04 грн збитків. 
Ухвалою суду від 15.04.2026 відкрито провадження у справі №902/470/26 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 12.05.2026.
16.04.2026 до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 16.04.2026) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 16.04.2026 забезпечено участь представника позивача Сохацького А.В. в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
01.05.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 01.05.2026).
12.05.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (б/н від 11.05.2026).
В судовому засіданні 12.05.2026 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 02.06.2026.
Ухвалою суду від 12.05.2026 повідомлено відповідача про відкладення підготовчого судового засідання на 02.06.2026.
20.05.2026 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (б/н від 20.05.2026).
28.05.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів (б/н від 27.05.2026).
В судовому засіданні 02.06.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2026.
23.06.2026 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 23.06.2026) про відкладення розгляду справи на іншу дату.
В судовому засіданні 24.06.2026 прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.
При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності належно повідомлених сторін.
Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
В обґрунтування заявлених позовних вимог 01.05.2025 між Фізичною особою - підприємцем Герасименко Інною Вікторівною (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЛАДКРІС ТРАНС" (Виконавець) укладено Договір на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному та державному автомобільному сполученні № 80. 
Так, на виконання умов Договору Замовником надано Виконавцю заявку № 18.09 від 18.09.2025 згідно якої потрібно було доставити товар від BEYPLASTIK KALIP SANAYI VE DIS TICARET LIMITED (Beysehir Organize Sanayi Bolgesi Bayavsar Mahallesi 41957 Sok. No.4. Beysehir/Konya/Turkiye) до TOB "BIHXAHTEP" (21000, Україна, м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 609). Дата завантаження: 18.09.2025. Дата доставки: до 10 днів після замитнення авто;
20.09.2025 на виконання Заявки ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" надано транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на завантаження.
Разом з тим, 18.09.2025 між Фізичною особою - підприємцем Герасименко Інною Вікторівною (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІНХАНТЕР" (Замовник) укладено договір на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному та державному автомобільному сполученні № 101.
Відповідно п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується здійснити окремі вантажоперевезення для Замовника, а Замовник - прийняти і оплатити виконані вантажоперевезення згідно з умовами даного Договору.
Взаємовідносини Замовника та Виконавця базуються на положеннях Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПГ) і Проток: Конвенції КДПГ від 05.07.78р., Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів з застосуванням книжки МДП( Конвенція МДП) (п. 2.2 Договору).
На кожне окреме завантаження оформляється транспортне замовлення, що містить описання умов і особливостей конкретного перевезення і є додатком до даному договору (п. 2.3 Договору).
За твердженням факту надання послуги є оригінал товаротранспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), вантажоотримувача митних органів (п. 2.4 Договору).
Замовник інформує Виконавця про терміни і об`єми майбутніх перевезень, кількості і необхідних характеристиках пересувного складу. Інформація передасть факсимільному зв`язку у вигляді заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору і містить додатково наступну інформацію:точна адреса місць завантаження ьг розвантаження вантажу; дата і час подачі автомобіля під завантаження; адреса відправника і отримувача вантажу з наданням контактних телефонів; адреси проведення митних формальностей при завантаженні і розвантаженні вантажу; термін доставки вантажу отримувачу; сума фрахту, форма і строки оплати за перевезення; інші особливості перевезення конкретного вантажу (п. 3.1 Договору).
Пунктом 4.1.1. Договору визначено, що Замовник зобов`язаний повідомити в своїй заявці всю необхідну інформацію про перевезення по формі, що вказана в пункті 3.1. даного договору, і гарантувати достовірність переданої інформації.
За змістом п. 5.1 Договору розрахунки за виконані транспортні послуги проводяться шляхом банківського переказу Замовником на рахунок Виконавця, якщо інше не було обумовлено сторонами в додаткових домовленостях.
Підставою для оплати Замовником фрахту є оригінал рахунку-фактури Виконавця в одному екземплярі, оригінал CMR-накладної з відміткою вантажоотримувача; про отримання вантажу в одному екземплярі, оригінал акту виконаних робіт і, при необхідності, оригінали інших додаткових документів, що вказані в транспортне замовленні Непредставлсння Виконавцем вищевказаних документів дає право Замовнику відмовити в оплаті фрахту до моменту представлення необхідних документів.5 4. Термін оплати послуг Виконавця складає 15 днів з моменту отримання Замовником документів, що вказані у п.5.2. даного договору (п. 5.4 Договору).
3а простій більше норми, що визначений у п.4.1.2. даного договору, за кожні наступні 24 години, що почалися, Замовник виплачує Виконавцю штраф у розмір EUR. якщо інше не обумовлено в замовленні на конкретне перевезення (п. 6.4 Договору).
Даний договір є безтерміновим і вступає в силу з моменту його підписання (п. 9.1 Договору).
На виконання вказаних умов договору, між сторонами заявку на вантажне перевезення №1 від 18.09.2025 до Договору №101 від 18.09.2025, за змістом якої зазначено наступні умови: маршрут: Туреччина м.Конья - Україна м.Вінниця; дата завантаження: 18.09.2025; дата доставки: до 10 днів після замитнення авто; адреса завантаження: Туреччина м. Конья; контактні особи при завантаженні: +905071346777; замитнення: по СМР; найменування вантажу: обладнання; вагу, об`єм: до 22 тонн; митний перехід: на вибір перевізника; розмитнення: по СМР; адресу розвантаження: по СМР; контактну особу: Інна +905071346777; вартість послуг: 45540,00 грн; умови та термін сплати: на момент вивантаження; штрафні санкції: згідно з пунктами договору; державний номер а/м: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; ІБ водія: Руслан.
Перевезення здійснювалось згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR 400965 від 20.09.2025.
При цьому, в період з 18 по 22 вересня 2025, в рамках виконання домовленостей з іншими замовниками, Виконавець здійснив до завантаження вказаного транспортного засобу іншими вантажами, в загальній кількості 12 вантажів, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.
24.09.2025, близько 16 год. 00 хв. транспортний засіб прибув на Румуно-Український кордон в пункт пропуску Сірет (Румунія) - Порубне (Україна).
Представники румунської митниці відправили транспортний засіб на паркувальний майданчик з метою проведення додаткової перевірки документів.
Як з`ясувалося згодом, саме по причині сумнівів щодо походження товару який перевозився за накланою CMR 400965, було зупинено транспортний засіб, зокрема надання документів, в підтвердження, що товар не є товаром військового призначення. Про даний факт водій Виконавця, на виконання у мов п.4.2.9 Договору, одразу повідомив Замовника.
30.09.2025 надано лист від BEY PLASTIK (відправник вантажу), що для експорту вантажу не потрібно спеціальної ліцензії чи дозволу.
01.10.2025 надано запит до департаменту експортного контролю Міністерства закордонних справ Румунії № 25001113_R від 01.10.2025 на консультацію щодо включення товарів до переліку військової продукції, на яку діє режим контролю за експортом, імпортом та іншими операціями.
За результатами опрацювання румунськими митниками вказаних документів транспортний засіб пропустили далі.
На українському кордоні транспортний засіб також було відправлено на паркувальний майданчик з тих самих причин.
В ході перевірки Замовником надано митникам наступні документи: лист від Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/102/8/2 від 03.10.2025; лист ТОВ "ВІНХАНТЕР" № 17-10-2025 від 03.10.2025.
За результатами опрацювання вказаних документів транспортний засіб перетнув кордон 06.10.2025.
Таким чином загальний час проходження транспортним засобом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 румунсько-українського кордону склав 13 діб. Причиною тривалого проходження кордону була відсутність усіх необхідних документів на вантаж, що перевозився за CMR 400965 від 20.09.2025.
17.10.2025 вантаж доставлено ТОВ "ВІНХАНТЕР".
За твердженнями позивача 15.10.2025 на її електронну адресу надійшла досудова претензія від 14.10.2025 від перевізника ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС", який здійснював перевезення вантажу за Договором-заявкою № 1 від 18.09.2025 та накладною CMR 400965 від 20.09.2025, з вимогою компенсувати понесені збитки за безпідставний простій транспортного засобу на кордоні. До претензії долучено ряд документів, що підтверджують обставини затримки транспортного засобу та понесених ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" збитків, зокрема: інформацію з трекера транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 - підтверджує факт тривалого перебування транспортного засобу на пунктах пропуску; копії CMR у загальній кількості 12 шт. - підтверджують факт перевезення інших вантажів, що перевозилися разом із вантажем ТОВ "Вінхантер"; копії Заявки № 351 від 17.09.2025р.; Заявки № 1709-1 від 17.09.2025р.; Заявки № 17092025-1 від 17.09.2025р.; Заявки № З25-006974 від 18.09.2025р.; Заявки № З25-006973 від 18.09.2025р.; Заявки № 1827 від 16.09.2025р. - підтверджують факт існування зобов`язань ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" по сплаті штрафів за несвоєчасну доставку вантажів.
18.11.2025 до ФОП Герасименко І.В. повторно надійшла вимога від перевізника ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" про виконання досудової претензії від 14.10.2025.
20.11.2025 позивачем здійснено оплату на рахунок ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" у загальній сумі 198 792,84 грн.
Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що затримка транспортного засобу на кордоні була спричинена саме ненаданням відповідачем - ТОВ "ВІНХАНТЕР" повної інформації про вантаж, з урахування чого останнім порушено п.3.1. та 4.1.1 Договору та ФОП Герасименко І.В. понесено збитки в загальній сумі 244 475,04 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позовних вимог вказуючи на відсутність його вини в простої перевізника, оскільки наведене спричинено діями митних органів іноземної держави.
Позивачем не надано жодного належного доказу того, що саме відсутність певної інформації чи документів, які мав надати відповідач, стала причиною затримки.
У матеріалах даної справи відсутні будь-які рішення митних органів із зазначенням конкретних підстав затримки, акти або ж протоколи, які б фіксували порушення з боку відповідача, офіційні висновки, що встановлюють причинний зв`язок між діями відповідача та простоєм транспортного засобу.
Сплата позивачем грошових коштів на користь перевізника ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" здійснена виключно на підставі вказаної досудової претензії і мала добровільний характер. Сам по собі факт отримання претензії від третьої особи не створює безумовного обов`язку її задоволення, а тим більше не свідчить про безспірність заявлених у ній вимог.
У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, що доводи відповідача не спростовують заявлених позовних вимог. 
Відповідно до листа Чернівецької митниці Державної митної служби України у період з 01.10.2025 по 06.10.2025 додаткові митні формальності застосовувались виключно до товарів, що переміщувались за CMR №400965, а отже підстави затримки транспортного засобу відбулись саме за вантажем відповідача.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову зазначаючи про те, що твердження позивача ґрунтуватися переважно на припущеннях, його суб`єктивних оцінках та власному тлумаченні обставин справи без належного доказового підтвердження.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з договору на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів в міжнародному та державному автомобільному сполучені №101 від 18.09.2025 та заявки до нього №1 від 18.09.2025 щодо перевезення вантажу, виходячи із змісту яких вбачається, що такі правовідносини є змішаними, що за своєю правовою природою є як договором перевезення вантажу так і договором надання послуг транспортного експедирування.
Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Виходячи зі змісту наведених норм перевізник є таким учасником процесу перевезення вантажів, функціональне призначення якого полягає у наданні транспортної послуги - переміщення вантажу.
Правовий статус перевізника характеризує те, що він є суб`єктом господарювання, який на виконання умов договору перевезення вантажу зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу. Перевізник є стороною договору перевезення вантажу і зазначається як такий у відповідних транспортних документах.
Згідно з ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню перевезення вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.
Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України)
Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19.05.1956 в м. Женева (далі - Конвенція).
У даному спорі перевезення вантажу здійснювалося в міжнародному сполученні (Туреччина м. Конья - Україна м. Вінниця), тому до даних правовідносин повинні бути застосовані норми Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, що також передбачено договором укладеним між позивачем та відповідачем (п. 2.2 Договору).
Згідно ст. 1 Конвенції, ця конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.
Статтею 4 Конвенції унормовано, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка i є міжнародним перевізним документом, що відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Конвенції, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно Договору на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному та державному автомобільному сполученні № 80 від 01.05.2025 укладеного між Фізичною особою - підприємцем Герасименко Інною Вікторівною (Замовник) та ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" (Виконавець) потрібно було доставити товар від BEYPLASTIK KALIP SANAYI VE DIS TICARET LIMITED (Beysehir Organize Sanayi Bolgesi Bayavsar Mahallesi 41957 Sok. No.4. Beysehir/Konya/Turkiye) до TOB "BIHXAHTEP" (21000, Україна, м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 609). Дата завантаження: 18.09.2025. Дата доставки: до 10 днів після замитнення авто;
20.09.2025 на виконання Заявки ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" надано транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на завантаження.
18.09.2025 між Фізичною особою - підприємцем Герасименко Інною Вікторівною (Виконавець) та ТОВ "ВІНХАНТЕР" (Замовник) укладено договір на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному та державному автомобільному сполученні № 101.
Затвердженням факту надання послуги є оригінал товаротранспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), вантажоотримувача митних органів (п. 2.4 Договору).
Замовник інформує Виконавця про терміни і об`єми майбутніх перевезень, кількості і необхідних характеристиках пересувного складу. Інформація передасть факсимільному зв`язку у вигляді заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору і містить додатково наступну інформацію:точна адреса місць завантаження ьг розвантаження вантажу; дата і час подачі автомобіля під завантаження; адреса відправника і отримувача вантажу з наданням контактних телефонів; адреси проведення митних формальностей при завантаженні і розвантаженні вантажу; термін доставки вантажу отримувачу; сума фрахту, форма і строки оплати за перевезення; інші особливості перевезення конкретного вантажу (п. 3.1 Договору).
На виконання вказаних умов договору, між сторонами заявку на вантажне перевезення №1 від 18.09.2025. Перевезення здійснювалось згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR 400965 від 20.09.2025.
Водночас згідно встановлених обставин справи, доручений відповідачу для перевезення вантаж зупинено та відправлено на паркувальний майданчик з метою проведення додаткової перевірки документів, з причини сумнівів щодо походження товару який перевозився за накладною CMR 400965.
Загальний час проходження транспортним засобом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 румунсько-українського кордону склав 13 діб, з огляду на відсутність усіх необхідних документів на наданий йому для перевезення вантаж, згідно накладеної CMR 400965 від 20.09.2025.
Пунтком 4.1.2 Договору визначено, що Замовник зобов`язаний забезпечити проведення процедури навантаження/розвантаження транспортних засобів і митне оформлення вантажу, що перевозиться, протягом 48 годин на території країн СНД і Балтії і 24 годин на території іноземних держав, при прибутті транспортного засобу на місце проведення операції до 10 години по місцевому часу. У іншому випадку відлік починається з наступної доби. Простій транспортного засобу більше вказаного терміну оплачується Замовником згідно суми, зафіксованій у транспортному замовленні.
Відповідно до п.6.4. Договору за простій більше норми, що визначений у п.4.1.2. даного Договору, за кожні наступні 24 години, що почалися, Замовник виплачує виконавцю штраф у розмірі 100 EUR.
Враховуючи наведені обставини, позов в частині стягнення 44 121,78 грн штрафу передбаченого п. 6.4 Договору є обґрунтованим та підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 198 792,84 грн, суд зазначає наступне наступне.
Згідно умов заявки на вантажне перевезення №1 від 18.09.2025: маршрут: Туреччина м.Конья - Україна м.Вінниця; дата завантаження: 18.09.2025; дата доставки: до 10 днів після замитнення авто; адреса завантаження: Туреччина м. Конья; контактні особи при завантаженні: +905071346777; замитнення: по СМР; найменування вантажу: обладнання; вагу, об`єм: до 22 тонн; митний перехід: на вибір перевізника; розмитнення: по СМР; адресу розвантаження: по СМР; контактну особу: Інна +905071346777; вартість послуг: 45540,00 грн; умови та термін сплати: на момент вивантаження; штрафні санкції: згідно з пунктами договору; державний номер а/м: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; ІБ водія: Руслан.
Перевезення здійснювалось згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR 400965 від 20.09.2025.
Як вбачається з накладної CMR 400965 від 20.09.2025 остання не містить інформації, застережень чи інструкцій щодо специфіки вантажу, що, в даному випадку, мало прямий вплив на строки перетину кордонів.
Як встановлено судом, перевізником ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" понесено збитки перед контрагентами в зв`язку з простроченням поставки товарів згідно інших вантажів.
Зокрема, за затримку в доставці вантажів, які перевозилися разом із вантажем належним ТОВ "ВІНХАНТЕР" перевізником сплачено: за Заявкою № 351 від 17.09.2025р., строк доставки вантажу до 29.09.2025 - штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 300 Євро із розрахунку 50 Євро за кожний день прострочки (6 днів прострочки починаючи з 30.09. по 05.10.); за Заявкою № 1709-1 від 17.09.2025, строк доставки 10 діб з моменту завантаження - штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 800 доларів США із розрахунку 100 доларів за автомобіль за кожну повну добу (8 днів прострочки починаючи з 28.09. по 05.10.); за Заявкою № 17092025-1 від 17.09.2025, дата доставки 26.09.2025 - штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 4500,00 гривень із розрахунку 500,00 грн на території України за кожну повну добу запізнення (9 днів прострочки починаючи з 27.09. по 05.10.); за Заявкою № 325-006974 від 18.09.2025, дата доставки 29.09.2025 - штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 600 Євро із розрахунку 100 євро за кожну розпочату добу запізнення (6 днів прострочки починаючи з 30.09. по 05.10.); за Заявкою № 325-006973 від 18.09.2025, дата доставки 29.09.2025 - штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 600 Євро із розрахунку 100 євро за кожну розпочату добу запізнення (6 днів прострочки починаючи з 30.09. по 05.10.); за Заявкою № 1827 від 16.09.2025, дата доставки 26.09.2025 - штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 500 Євро із розрахунку 500 євро за кожну розпочату добу запізнення (10 днів прострочки починаючи з 26.09. по 05.10.).
15.10.2025 на електронну адресу позивача від перевізника ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" надійшла претензія від 14.10.2025 з вимогою компенсувати понесені збитки. 
20.11.2025 позивачем здійснено оплату ТОВ "ВЛАДКРІС ТРАНС" у загальній сумі 198 792,84 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками (фактичною шкодою) є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відтак, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Відповідачу ж потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Відповідачем не надано доказів на спростування наявності вини в невиконанні умов договору щодо оформлення товарно-супровідних документів, які б гарантували безперешкодний рух по території і перетин кордонів країн відправлення, призначення та як наслідок, здійснення перевізником перевезення вантажу до обумовленого місця.
Розміром збитків в даному випадку є витрати позивача на сплату збитків перевізника. 
Причинний зв`язок між порушенням відповідачем зобов`язання, що випливає з договору та збитками полягає у тому, що за умови дотримання відповідачем умов договору в частині оформлення відповідних документів щодо особливостей конкретного вантажу, збитки позивачу не було б завдано.
За наявності складу господарського правопорушення суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову і в частині стягнення з відповідача 198 792,84 грн.
Згідно ч. 1 ст. 7 Конвенції відправник несе відповідальність за всі витрати, шкоду і збитки, заподіяні перевізнику внаслідок неточності або недостатності:
- a) даних, зазначених у підпунктах b), d), e), f), g), h) та j) пункту 1 статті 6;
- b) даних, зазначених у пункті 2 статті 6;
- c) будь-яких інших даних чи інструкцій, що надаються ним для складання вантажної накладної або для включення в неї таких даних.
Проте, позивач перебуває у договірних правовідносинах з відповідачем, у разі порушення власником товару покладеного на нього обов`язку, останній має відповідати за свої дії (бездіяльність) та вину.
Умовами укладеного договору, зокрема п. 3.1 Замовник інформує Виконавця про терміни і об`єми майбутніх перевезень, кількості і необхідних характеристиках пересувного складу. Інформація передасть факсимільному зв`язку у вигляді заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору і містить додатково наступну інформацію: точна адреса місць завантаження та розвантаження вантажу; дата і час подачі автомобіля під завантаження; адреса відправника і отримувача вантажу з наданням контактних телефонів; адреси проведення митних формальностей при завантаженні і розвантаженні вантажу; термін доставки вантажу отримувачу; сума фрахту, форма і строки оплати за перевезення; інші особливості перевезення конкретного вантажу. 
Замовник зобов`язаний повідомити в своїй заявці всю необхідну інформацію про перевезення по формі, що вказана в пункті 3.1. даного договору, і гарантувати достовірність переданої інформації (п. 4.1.1 Договору).
А відтак пред`явлення позову до відповідача є обґрунтованими.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору (з урахуванням пониженої ставки) в сумі 2 933,70 грн підлягають віднесенню на відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНХАНТЕР" (Хмельницьке шосе, 82, оф. 609, м. Вінниця, 21012, код - 38135439) на користь Фізичної особи-підприємця Герасименко Інни Вікторівни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_3 ) 198 792,84 грн - збитків, 44 121,78 грн - штрафу, 2 933,70 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 06 липня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:
1 - до справи