КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 756/9892/24 Головуючий у суді першої інстанції - Пукало А.В.
Номер провадження № 22-ц/824/7351/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», поданою представником Пилипцем Антоном Юрійовичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Пукала А.В.,у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пені, інфляційних втрат та 3% річних за невчасну виплату страхового відшкодування,-
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2024 року ОСОБА_1 суду із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пені, інфляційних втрат та 3% річних за невчасну виплату страхового відшкодування, в якій просила суд:
- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь 66 677,73 грн матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне відшкодування шкоди, а також витрати на проведення експертизи;
- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь 25 000 грн моральної шкоди;
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2 500 грн матеріальної шкоди (франшиза за договором страхування);
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь 25 000 грн моральної шкоди;
- постановити окрему ухвалу щодо систематичних порушень законодавства з боку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» під час врегулювання страхових подій за полісами ОСЦПВВНТЗ.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 11 серпня 2021 року близько 20 години 20 хвилин у місті Києві на проспекті Героїв Сталінграда, буд. 1А, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz», під час перестроювання не надав перевагу в русі автомобілю «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, унаслідок чого сталося зіткнення та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винуватим в порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 13 серпня 2021 року ОСОБА_2 було направлено письмове повідомлення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про ДТП із зазначенням місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz».
Вказує, що представник страховика у визначений строк не прибув для огляду пошкодженого автомобіля, у зв`язку з чим вона була змушена замовити експертну оцінку розміру збитків за власні кошти.
Розмір моральної шкоди обґрунтувала тривалою невиплатою страхового відшкодування, що вимагало від неї докладати зусиль з метою відновлення своїх прав.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, витрати на проведення експертизи, пеню, інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 66677,73 грн. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь держави судовий збір у розмірі 1167,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 грн матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 43,77 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Пилипець А.Ю. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі. Скасувати оскаржуване рішення суду в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних із ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» та відмовити у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2021 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу SCANIA R420 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу NISSAN NOTE реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 ..
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_2 надійшло до Товариства 13 серпня 2021 року.
На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Товариство направило електронний запит до Центральної бази даних МТСБУ для отримання інформації від Національної поліції України щодо заявленої події.
У відповідь на запит було отримано розгорнуту довідку про ДТП.
Крім того в рамках розслідування заявленої події було здійснено огляд забезпеченого транспортного засобу SCANIA R420 реєстраційний номер НОМЕР_5 . 29 грудня 2021 року до головного офісу Товариства звернулася ОСОБА_1 з особою, що відмовилася відрекомендуватися. ОСОБА_4 вимагала надати їй бланк заяви про виплату страхового відшкодування та повідомила про намір викликати поліцію у разі отримання відмови у наданні необхідного документу.
Співробітниками головного офісу Товариства було рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до Центру врегулювання страхових випадків Товариства (де саме відбувається прийом та обслуговування клієнтів), що знаходиться за адресою: вул. Дмитрівська, 75, м. Київ, та подати відповідні документи уповноваженим спеціалістам Товариства. 29 грудня 2021 року до Центру врегулювання страхових випадків Товариства звернулася ОСОБА_1 та вимагала надати їй бланк заяви про виплату страхового відшкодування й повідомила про намір викликати поліцію у разі отримання відмови у наданні необхідного документу.
Відповідно до вимог законодавства, ОСОБА_1 було запропоновано написати відповідну заяву-повідомлення про подію та надати пошкоджений транспортний засіб NISSAN NOTE реєстраційний номер НОМЕР_4 для огляду представнику Товариства, що зробити ОСОБА_1 відмовилася.
З метою врегулювання події, що має ознаки страхової, спеціалістами Центру врегулювання страхових випадків Товариства зроблено копії документів, що встановлюють особу заявника, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу NISSAN NOTE реєстраційний номер НОМЕР_2 та посвідчення водія ОСОБА_5 .
На вимогу ОСОБА_1 було надано бланк заяви про виплату страхового відшкодування та запропоновано за бажанням зареєструвати заповнену заяву в головному офісі Товариства або направити засобами поштового зв?язку.
В порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем не надано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, не надано пошкоджене майно для огляду представнику Товариства та не повідомлено про місцезнаходження пошкодженого майна, не вказано зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують, до заяви про страхове відшкодування не додано банківські реквізити, ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, так як це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.
Отже, позивачем, попри готовність страхової компанії переглянути своє рішення про відмову у страховій виплаті за умови надання на огляд транспортного засобу, потерпілою особою - ОСОБА_1 було порушено пункт 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 27 червня 2018 року у справі № 405/5159/15-ц.
Враховуючи вищезазначене вважає, у страховика відсутня вина щодо прострочення виплати страхового відшкодування, і як наслідок стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, оскільки саме позивачем не виконано вимоги Закону, що і призвело до відтермінування виплати страхового відшкодування.
Крім того вказує, що франшиза згідно полісу ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» становить 2 600, 00 грн, а тому відшкодування шкоди в межах цієї суми страховик не здійснює.
Вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 10 000, 00 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_2 - Березович О.О. підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення.
Позивач у справі ОСОБА_1 на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про засідання повідомлялася повісткою, направленою за вказаною у апеляційній скарзі адресою, яка повернулася до апеляційного суду із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про розгляд справи у її відсутність або про відкладення розгляду справи до суду не подавала.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частини перша і друга статті 131 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою суду, вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-233гс18 та постановах Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19, провадження № 61-2583св20, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, провадження № 61-3782св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св21.
Представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Пилипець А.Ю., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 137 т.2) на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явився.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 11 серпня 2021 року близько 20:20 у м. Києві на проспекті Героїв Сталінграда, буд. 1А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Scania R420», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/13234/21 від 22 вересня 2021 року ОСОБА_2 за вказаним ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SCANIA R420 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР201152263) (а.с. 156 т.1).
За вказаним договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн, розмір франшизи - 2 600 грн.
13 серпня 2021 року до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Scania R420», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, надійшло повідомлення про ДТП.
29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Відповідно до висновку експерта № 05/07 від 15 серпня 2024 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , на момент проведення дослідження складає 44735,94 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого ДТП, складає 33156,54 грн.
Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності належними, допустимими та достатніми доказами факту завдання позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, встановленої на підставі звіту про оцінку майна, зробленого суб`єктом оціночної діяльності.
Також, у зв`язку з порушення строків виплати страхового відшкодування, на користь позивача було стягнуто відповідні штрафні санкції у розмірі, пропорційному розміру встановленої матеріальної шкоди.
Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Під час судового розгляду відповідач не заперечував своєї винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Відносини у сфері обов`язкового страхування регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон 1961-IV).
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача власника автомобіля SCANIA R420 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 156 т.1).
За договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн, розмір франшизи - 2 600 грн.
13 серпня 2021 року до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Scania R420», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП надійшло повідомлення про ДТП та пояснення.
29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Згідно пункту 33.3 статті 33 Закону №1961-IV водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Статтею 33-1 Закону №1961-IV передбачено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.
Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 36.2 статті 36 вказаного Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Згідно підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 вказано, що «у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).
Отже, закон, з огляду на принцип добросовісності, визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки».
29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату страхового відшкодування.
У відзиві на позовну заяву представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомляв, що 29 грудня 2021 року до Центру врегулювання страхових випадків Товариства звернулася позивачка та вимагала надати їй бланк заяви про виплату страхового відшкодування й повідомила про намір викликати поліцію у разі отримання відмови у наданні необхідного документу.
Позивачу було запропоновано написати відповідну заяву-повідомлення про подію та надати пошкоджений транспортний засіб NISSAN NOTE реєстраційний номер НОМЕР_4 для огляду представнику Товариства, що зробити ОСОБА_1 відмовилася.
З метою врегулювання події спеціалістами Центру врегулювання страхових випадків Товариства зроблено копії документів, що встановлюють особу заявника, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу NISSAN NOTE реєстраційний номер НОМЕР_2 та посвідчення водія ОСОБА_5 .
На вимогу ОСОБА_1 було надано бланк заяви про виплату страхового відшкодування та запропоновано за бажанням зареєструвати заповнену заяву в головному офісі Товариства або направити засобами поштового зв`язку. 
Як встановлено при розгляді справи, в порушення вимог ст. 33, та ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем не надано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, не надано пошкоджене майно для огляду страховику та не повідомлено про місцезнаходження пошкодженого майна, не вказано зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують, до заяви про страхове відшкодування не додано банківські реквізити.
Більш того із матеріалів справи вбачається, що первісну оцінку пошкодженого автомобіля NISSAN NOTE реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 замовила у ФОП ОСОБА_8 лише 30 липня 2024 року, та отримала висновок даного експерта 15 серпня 2024 року ( а.с. 108 т.1) надавши його до матеріалів справи при зверненні до суду із вказаним позовом. 
Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку завданого власнику, пошкодженого внаслідок ДТП, КТЗ NissanNote реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент проведення дослідження становить 33156,54 грн. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Оскільки розмір матеріального збитку не перевищує розмір страхового відшкодування та складає 33156,54 грн, то страховик зобов`язаний сплатити позивачці 30 556,54 грн, (33156,54 грн - 2600 грн. ) оскільки 2600 грн, розмір франшизи покладається на страхувальника згідно договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР201152263) (а.с. 156 т.1)
Разом із тим із апеляційної скарги вбачається, що апелянтом визначений судом першої інстанції розмір страхового відшкодування у сумі 33156,54 грн не оскаржується, а предметом апеляційного перегляду є лише стягнуті судом суми пені, 3 % річних та інфляційних витрат. 
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині нарахування та виплаті страховиком потерпілій особі пені, трьох відсотків річних та інфляційним втратам у зв`язку із не проведення своєчасної виплати страхового відшкодування колегія суддів враховує, що не надавши страховику для огляду автомобіль, а також висновок експерта щодо вартості заподіяної матеріальної шкоди позивачка у справі фактично не сприяла у проведенні розслідування страхового випадку та позбавила страховика здійснити виплату страхового відшкодування у строки ви значені ст. 36 Закону № 1961-IV.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що з боку Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»  мало місце прострочення виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача пені відповідно до пункту 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України. ( аналогічний правовий висновок викладений у постановах ВС від 27 червня 2018 року у справі № 405/5159/15-ц, від 12 травня 2022 року в справі № 623/290/21) 
Беручи до уваги викладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що у страховика відсутня вина щодо прострочення виплати страхового відшкодування, і як наслідок стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат, оскільки саме позивачем не виконано вимоги Закону, що призвело до невиплати страхового відшкодування у строки визначені ст. 36 Закону України № 1961-IV .
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування у розмірі заподіяної матеріальної шкоди - 33156,54 грн.
Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у справі при зверненні з позовом не сплатив судовий збір, а її вимоги були судом апеляційної інстанції визнанні частково обґрунтованими, тому вказані витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції повинні бути стягнуті із відповідача у дохід держави.
Крім того в межах даної справи позивачем були понесені витрати по залученню судового експерта ОСОБА_8., яким було надано висновок експерта №05/07 від 15 серпня 20-24 року та відповідно ОСОБА_1 за це було сплачено кошти у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №136510 від 02 серпня 2024 року, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України є одним із видів судових витрат. 
Відповідач у справі Приватне акціонерне товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
При подачі апеляційної скарги також понесла відповідно витрати у розмірі 1860,30 грн. ( а.с. 90 т.2) 
З урахуванням положень ст. 141 ч. 13 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити взаємо зарахування понесених судових витрат та стягує із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивачки різницю в розмірі понесених судових витратах 1139,70 грн. ( 3000 - 1860,30). 
Крім того суд враховує і те, що розмір судового збору за подачу позову у 2024 році ОСОБА_1 становив 1211, 20 (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), остання його не сплатила при зверненні до суду, то з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.
Щодо заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Березович О.О., яка 17 червня 2026 року надійшла через канцелярію Київського апеляційного суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. До заяви долучено докази понесених витрат.
Розглянувши вищевказану заяву, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вона підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Положення статті 141 ЦПК України вказують на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.
Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягає доведенню, а відтак не надсилання копій відповідних доказів фактично призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду бути ознайомленим із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
Заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу є заявою з процесуальних питань.
Тож подання учасником справи заяви про розподіл витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.
Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).
За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
12 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №626/133/21 дійшов висновку, що докази понесення витрат на правничу допомогу є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та до заяви підлягають застосуванню правила статті 183 ЦПК України та відповідні процесуальні наслідки у разі недотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання такої заяви.
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме не направлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Аналогічна практика вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали докази надіслання (ненадання) іншим учасникам такої заяви з доданими до неї додатками, сформована Верховним Судом і в ухвалах від 25 лютого 2021 року у справі № 906/977/19, від 01 вересня 2022 року у справі № 759/13013/14-ц (провадження № 61-14029св21), від 16 січня 2023 року у справі № 640/23065/14 (провадження № 61-1456ск21), від 02 лютого 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22), від 27 березня 2023 року у справі № 756/820/20 (провадження № 61-8952св22) на стадії касаційного розгляду справи.
Заява представника ОСОБА_2 - адвоката Березович О.О. про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України щодо змісту, оскільки до заяви не долучено докази надсилання іншим учасника справи такої заяви та доказів понесення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», подану представником Пилипцем Антоном Юрійовичем, задовольнити.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 грудня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пені, інфляційних втрат та 3% річних за невчасну виплату страхового відшкодування та судових витрат в цій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( 04050 м. Київ, вул. Глибочицька, 44 Код ЄДРПОУ 24175269) на користь ОСОБА_1 ( прож. АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) суму страхового відшкодування 33156,54 грн. , а також 1139,70 грн понесених судових витрат, а всього 34 296,24 грн ( тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто шість гривень 24 копійки).
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за невчасну виплату страхового відшкодування відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ( 04050 м. Київ, вул. Глибочицька, 44 Код ЄДРПОУ 24175269) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.
Заяву представника ОСОБА_2 , адвоката Березовича Олександра Олександровича про розподіл судових на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 червня 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв