ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13346/20 судді першої інстанції: Парненко В.С.,
Жук Р.В., Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Кобаля М.І.,
суддів Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.,
при секретарі Литвин С.В.,
за участю:
представника позивача: Оникієнко Г.В.,
представника відповідача: Шокуна О.В., 
представника третьої особи: Марченка О.О.,
третьої особи: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційні скарги Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області та ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року про залишення позову без розгляду по справі за адміністративним позовом Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області до Кабінету Міністрів України, треті особи - Сумська обласна державна адміністрація, Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_1 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, - 

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року Соснівська сільська рада Конотопського району Сумської області (далі - позивач, Соснівська сільрада) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, КМ України), треті особи - Сумська обласна державна адміністрація (далі -Сумська ОДА), Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області (далі - третя особа-2, Попівська сільрада), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_1 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 598-р «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Сумської області» в частині внесення до Перспективного плану формування територій громад Сумської області, включення Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області до переліку сільських рад, що входять до Попівської об`єднаної територіальної громади Конотопського району Сумської області.
Рішенням Окружного адміністративного суду від 12.01.2022, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023, позов Соснівської сільської ради задоволено повністю.
Постановою Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №640/13346/20 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено частково - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023 у справі №640/13346/20 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Київського окружного адміністративного суду відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 провадження в адміністративній справі №640/13346/20 закрито.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 позовну заяву залишено без розгляду, на підставі пункту 5 частини першої статті 240 КАС України, на підставі відповідної заяви представника позивача, який належним чином підтвердив свої повноваження діяти від імені Соснівської сільради.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Соснівська сільрада та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу повністю та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, а також постановити окрему ухвалу щодо суддів, які постановили оскаржувану ухвалу, та голови Попівської сільради Боярчука А.В.
В обґрунтування своїх доводів апелянти зазначають, зокрема, про те, що судом помилково визначено Боярчука А.В. представником позивача, оскільки він є представником третьої особи-2 - Попівської сільради, а відтак такий не мав права подавати від імені Соснівської сільради заяву про залишення позову без розгляду. Наголошують, що судом не було враховано ряд висновків Верховного Суду та Шостого апеляційного адміністративного суду у цій справі, за якими позивачем у цьому спорі є саме Соснівська сільрада, питання її припинення є спірним у вказаній справі, а проведена заміна позивача правонаступником не має легітимного характеру.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.05.2026.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026 заяву судді-доповідача Файдюка В.В. про самовідвід задоволено. Відведено від розгляду справи №640/13346/20 суддю-доповідача Файдюка В.В. Передано справу №640/13346/20 для визначення нового складу суду у порядку, передбаченому статтею 41 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2026 року призначено головуючого суддю Кобаля М.І., суддів Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що позивачем у цій справі є Соснівська сільська рада Конотопського району Сумської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04389259).
Відповідно до відповіді №1130117 від 19.02.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.01.2022 до Реєстру було внесено запис №1006281120020001885 про припинення Соснівської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04389259), підстава: державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті реорганізації. У графі «Дані про юридичних осіб-правонаступників» вказано, що правонаступником Соснівської сільської ради є Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04389220, місцезнаходження: У країна, 41627, Сумська область, Конотопський район, село Попівка, вулиця Миру, буд. 1).
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі №640/13346/20 клопотання Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області про заміну позивача у справі - задоволено. Допущено заміну позивача у справі - Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області в порядку процесуального правонаступництва на Попівську сільську раду Конотопського району Сумської області.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №640/13346/20 касаційну скаргу Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області в особі сільського голови Оникієнко Ганни Василівни, третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_96 та ОСОБА_1 задовольнено. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №640/13346/20 скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання, викладеного у поясненні третьої особи - Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 27.10.2022 № 02-25/2097 щодо заміни сторони у справі (процесуального правонаступництва).
Як вже зазначалося, постановою Верховного Суду від 22.08.2024 справу направлено на новий судовий розгляд до Київського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 19.02.2025 прийняв адміністративну справу №640/13346/20 до провадження, задовольнив клопотання представника КМ України про закриття провадження у справі та закрив провадження в адміністративній справі №640/13346/20.
Указана ухвала суду першої інстанції була скасована постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025, а справа направлена до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
До суду першої інстанції 30.06.2025 надійшла від ОСОБА_97 про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 240 КАС України, який на підтвердження своїх повноважень голови відповідної місцевої ради надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.01.2025, згідно з яким він є керівником Соснівської сільської ради, державна реєстрація припинення якої в результаті реорганізації здійснена 13.01.2022, а правонаступником її є Попівська сільрада.
На переконання суду першої інстанції, указані документи є достатнім підтвердженням повноважень Боярчука А.В. представляти інтереси Соснівської сільради в суді та, відповідно, надає право останньому подавати від імені позивача заяву про залишення позову без розгляду.
Відтак, за висновками суду першої інстанції, оскільки заява про залишення позову без розгляду подана головою комісії з припинення або ліквідатором юридичної особи Соснівської сільради - Боярчуком А.В., то останній в силу статті 55 КАС України та положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є належним представником позивача, а тому така заява підлягає задоволенню і позов відповідно - залишенню без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 240 КАС України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Вказане право є не безмежним, і надається у випадку, коли особа вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси
Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (пункт 1 резолютивної частини рішення від 25.11.1997 № 6-зп, пункт 1 резолютивної частини рішення від 25.12.1997 № 9-зп).
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Ці висновки кореспондуються з положеннями частини першої статті 2 КАС України, за якою завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 42 КАС України визначено склад учасників справи, якими є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
За приписами статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).
Відповідно до статтей 44, 47 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно із статтею 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Повноваження органів місцевого самоврядування у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Конституцією України та Законом України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).
У статті 1 вказаного Закону визначено, що територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр.
Відповідно до статті 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 280/97 громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.
Положеннями статті 6 Закону № 280/97-ВР встановлено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.
Територіальні громади в порядку, встановленому законом, можуть об`єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову.
Територіальні громади села, селища, міста, що добровільно об`єдналися в одну територіальну громаду, можуть вийти із складу об`єднаної територіальної громади в порядку, визначеному законом.
Статтею 10 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з положеннями статті 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 280/97-ВР територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.
При цьому, органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом (частина друга статті 71 Закону № 280/97-ВР).
У відповідності до частини третьої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому Законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.03.2002 №6-рп/2002 визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України (пункти 4, 5 мотивувальної частини).
Таким чином, як вже було неодноразово зазначено судами у цьому спорі, предметом розгляду справи №640/13346/20 є не лише права та інтереси безпосередньо позивача - Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, а і територіальної громади в цілому, оскільки належить до комунальної власності територіальної громади.
Як вже було зазначено вище, судом першої інстанції було залишено позов без розгляду, на підставі пункту 5 частини першої статті 240 КАС України, у зв`язку з поданням відповідної заяви Боярчуком А.В. від імені Соснівської сільради.
Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.
Водночас, колегія суддів зауважує, що, як було встановлено раніше, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022, яку було скасовано постановою Верховного Суду від 09.02.2023, суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області про заміну позивача у справі та замінив позивача у справі - Соснівську сільську раду Конотопського району Сумської області в порядку процесуального правонаступництва на Попівську сільську раду Конотопського району Сумської області.
При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.01.2022 внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи Соснівської сільської ради (код за ЄДРПОУ 04389259) в результаті її реорганізації шляхом приєднання до Попівської сільської ради (код за ЄДРПОУ 04389220); зазначена обставина підтверджується довідкою Департаменту з питань державної реєстрації від 26.10.2022 № 201-19.1.3-22.
У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 у справі №640/13346/20, скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції від 10.11.2022, виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин, а також на час звернення до суду за захистом порушених прав, питання щодо формування та затвердження територій громад Сумської області було спірним у зв`язку з незгодою Соснівської сільської ради з її включенням до складу Попівської об`єднаної територіальної громади Конотопського району Сумської області. Водночас, включення до складу Попівської об`єднаної територіальної громади тягне за собою припинення діяльності позивача як самостійної юридичної особи та визнання Попівської сільської ради її правонаступником. Однак внаслідок скасування судом першої інстанції розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Сумської області» від 20.05.2020 № 598-р в частині, що стосується позивача, процес включення Соснівської сільської ради до складу Попівської об`єднаної територіальної громади не можна визнати закінченим.
Також, Верховний Суд дійшов висновку, що цей адміністративний позов направлений не лише на захист прав Соснівської сільської ради як органу місцевого самоврядування, а також прав та інтересів мешканців цієї територіальної громади, у тому числі і учасників справи, які залучені в якості третіх осіб.
Суд касаційної інстанції зазначив, що заміна позивача на третю особу, яка фактично приймає участь у справі на стороні відповідача, та яка займає протилежну правову позицію щодо предмету спору, порушує завдання адміністративного судочинства щодо справедливого, неупередженого вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин.
Зважаючи на вказані висновки Верховного Суду та з огляду на те, що заяву про залишення без розгляду від імені Соснівської сільради подано Боярчуком А.В., який одночасно є керівником Попівської сільради, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частин першої і третьої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Згідно з частиною першою статті 6 Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, що ратифікована Україною 15.07.1997 та яка вступила в силу 01.01.1998, без шкоди для більш загальних законодавчих положень органи місцевого самоврядування повинні мати можливість визначати власні внутрішні адміністративні структури з урахуванням місцевих потреб і необхідності забезпечення ефективного управління (Європейська Хартія).
При цьому, преамбула Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, містить такі приписи Держави - члени Ради Європи, які підписали цю Хартію, враховуючи, що метою Ради Європи є досягнення більшого єднання між її членами для збереження та втілення в життя ідеалів і принципів, які є їхнім спільним надбанням; вважаючи, що одним з методів досягнення цієї мети є укладання угод в адміністративній галузі; враховуючи, що органи місцевого самоврядування є однією з головних підвалин будь-якого демократичного режиму; враховуючи, що право громадян на участь в управлінні державними справами є одним з демократичних принципів, які поділяються всіма державами - членами Ради Європи; вважаючи, що це право найбільш безпосередньо може здійснюватися саме на місцевому рівні; переконані в тому, що існування органів місцевого самоврядування, наділених реальними повноваженнями, може забезпечити ефективне і близьке до громадянина управління; усвідомлюючи, що охорона і посилення місцевого самоврядування в різних країнах Європи є важливим внеском у розбудову Європи на принципах демократії і децентралізації влади; стверджуючи, що із цього випливає необхідність існування органів місцевого самоврядування, які мають створені на демократичній основі органи, уповноважені приймати рішення, і широку автономію щодо своїх повноважень, шляхи і засоби здійснення цих повноважень, а також ресурси, необхідні для їх виконання.
Згідно із статтею 11 Європейської Хартії органи місцевого самоврядування мають право використовувати засоби правового захисту для забезпечення вільного здійснення своїх повноважень і поважання принципів місцевого самоврядування, які утілені в конституції чи національному законодавстві.
Відповідно до Рекомендації Rec (2004) 12 «Про процеси зміни кордонів та/або структури органів місцевої й регіональної влад» (ухвалено 20.10.2004 на 900-му засіданні заступників міністрів) реформи, що ґрунтуються на добровільній участі органів місцевої або регіональної влади певного рівня, є бажанішими, ніж реформи за законодавчим рішенням вищого органу влади всупереч бажанню нижчої ланки влади. Задля здійснення успішної реформи ініціативу «знизу догори» може бути доповнено ухвалою вищого органу влади, навіть усупереч волі деяких інших органів влади, що беруть участь у реформуванні. Задля успішності реформи ініціатива «згори донизу» має шукати добровільну підтримку відповідної ланки територіальної адміністрації, яка підлягає реформуванню.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме процедура розробки перспективного плану відповідною обласною державною адміністрацією впливає на обсяг прав та обов`язків позивача та створює для нього певні правові наслідки.
Однак, нормативно-правовими актами, які змінюють статус позивача та вносять зміни до територіального устрою відповідних громад області, є спірне розпорядження Кабінету Міністрів України.
До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах 17.11.2022 у справі №640/13545/20, від 28.07.2023 у справі № 640/13456/20, від 20.09.2022 у справі № 140/15948/20.
Саме з цих мотивів позивач і подав до суду позов про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України, оскільки позивач не погоджується як з процедурою прийняття, так і з кінцевими актами, якими затверджений перспективний план, визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад, що змінюють територіальну організацію населення відповідної громади.
Статтею 2 КАС України визначено, що метою адміністративного судочинства визначено ефективний захист прав.
Сам лише формальний розгляд справи і ухвалення рішення, яке завідомо не може захистити особу, не узгоджується з метою правосуддя.
На цьому в аналогічних за змістом правовідносинах наголосив Верховний Суд у постанові від 19.02.2025 у справі №640/15962/20.
Колегією суддів враховується, що відповідно до частини четвертої статті 57 КАС України одна й та сама особа може бути одночасно представником або декількох позивачів, або декількох відповідачів, або декількох третіх осіб на одній стороні, за умови відсутності конфлікту інтересів між ними.
У спірному випадку, зважаючи на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.02.2023 у цій справі та специфіку спірних правовідносин, на переконання колегії суддів, Боярчук А.В. не може одночасно бути представником Соснівської сільради (позивача) і третьої особи на стороні відповідача (Попівської сільради) допоки не буде вирішений по суті спір щодо правомірності акта Уряду України про включення Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області до переліку сільських рад, що входять до Попівської об`єднаної територіальної громади Конотопського району Сумської області. У протилежному випадку нівелюватиметься гарантований національним і міжнародним законодавством інститут судового захисту територіальної громади Соснівської сільської ради, незгода якої з включенням до Попівської об`єднаної територіальної громади й зумовила звернення до суду із вказаним позовом.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду, на підставі пункту 5 частини першої статті 240 КАС України, на підставі поданої заяви ОСОБА_98 про залишення позову без розгляду, як представником Соснівської сільської ради, правонаступником якої є Попівська сільська рада, адже припинення Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, як юридичної особи фактично і є предметом спірних правовідносин, у межах яких Попівська сільська рада виступає в якості третьої особи на стороні відповідача, тобто займає протилежну позивачу позицію.
За таких обставин оскаржувана у цій справі ухвала підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та без урахування всіх фактичних обставин цієї справи.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що частині перша статті 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. 
Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини неможливості залишення позову без розгляду дають підстави для висновку, що безпідставно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а також неповно з`ясовані обставини справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
З приводу вимоги позивача про постановлення окремої ухвали щодо суддів Київського окружного адміністративного суду колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у межах даної справи допущене судом першої інстанції неправильне застосування норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин у справі не зумовлюють у суду апеляційної інстанції висновок про необхідність додаткового реагування у порядку статті 249 КАС України. Також не підлягають задоволенню вимоги апелянтів про постановлення окремої ухвали щодо голови Попівської сільради Боярчука А.В., оскільки під час апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено обставин, які б вказували на вчинення ним шахрайських дій, завідомо неправдивого повідомлення про кримінальне правопорушення чи службового підроблення.
Окрім того, постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали не відноситься до переліку можливих засобів захисту порушеного права позивача, а лише є виявленням порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню такого порушення.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не його обов`язком.
Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали в даній справі.
Керуючись ст. ст. 195, 240, 242-244, 249, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області та ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року - скасувати.
Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя М.І.Кобаль 

Судді В.О. Аліменко

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст виготовлено 05.06.2026 року