КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/9205/25 
Провадження № 2/552/712/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2026 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретар судового засідання Гасанова Т.С.
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади про встановлення факту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про встановлення факту посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач вважала, що фактично проживаючи з матір`ю на час її смерті за однією адресою вона є такою , що прийняла спадщину. З 2006 року позивач разом із своїми батьками: матір`ю ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та батьком ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належала в рівних частках позивачці та ОСОБА_4 , яка заповідала свою частину позивачці. В квартирі АДРЕСА_2 , де були зареєстровані батьки позивачки по АДРЕСА_3 фактично з 2006 року жив їх онук ОСОБА_7 - син ОСОБА_1 . 
Просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за однією адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити. Судові витрати не відшкодовувати з позивача.
Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, підтримала наданий відзив, де зазначила, що відповідач не порушував права позивача та просила відмовити в їх задоволенні. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 квітня 1995 року, яке видане Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 набула право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .
10 квітня 1995 року ОСОБА_4 склала заповіт, що посвідчений Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, яким заповідала належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_4 дочці ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 квітня 1995 року, яке видане Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 набула право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 2002 року, яке видане Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, позивач ОСОБА_1 набула право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. заведена спадкова справа № 70/2025 за заявою позивача. Інших заяв не надходило.
Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в зв`язку з тим, що нею пропущений строк для прийняття спадщини та не встановлено факт постійного проживання разом із спадкодавцем.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суду пояснили, що знають позивача більше десяти років, знали її батьків. Позивач весь час проживала за адресою АДРЕСА_1 , там же жили і її батьки. Неодноразово були у них в гостях. Останні роки свого життя ОСОБА_4 хворіла, позивач опікувалась нею, доглядала, забезпечувала лікуванням, здійснила поховання. 
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими.
Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 .
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.
Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом установлено, що надані позивачем докази є достатніми для підтвердження факту її проживання разом з ОСОБА_11 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст..ст.10,12,81,259,263-265 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за однією адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження м. Полтава, вул. Соборності,36, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 24388285.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 червня 2026 року.

Головуючий     Ж.В.Кузіна