УХВАЛА
19 травня 2026 року
м. Київ
справа №826/8493/15
адміністративне провадження №К/990/19792/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О. О., 
суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 826/8493/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ Україна» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ Україна» звернулося до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року:
- № 0000084050, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 15 826 645,50 грн, у тому числі за основним платежем у сумі 10 551 097,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 5 275 548,50 грн;
- № 0000094050, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 858 750,26 грн, у тому числі за основним платежем у сумі 572 500,17 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 286 250,09 грн;
- № 0000104050, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2 745 000,20 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 372 500,10 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року, позов задоволено.
Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2022 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ Україна» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року форми «В1» № 0000104050 у розмірі 717 188,44 грн, податкового повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року форми «Р» №0000094050 у розмірі 572 500,17 грн та податкового повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року форми «Р» № 0000084050 у розмірі 3 483 375,39 грн - скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову в цій частині - відмовлено.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року змінено в частині розподілу судових витрат, стягнувши на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ Україна» судові витрати у загальному розмірі 66 900,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року в іншій частині - залишено без змін.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції ухвалено 27 жовтня 2025 року у відкритому судовому засіданні, повний текст складено 29 жовтня 2025 року, тоді як із касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 30 квітня 2026 року.
Водночас у касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження відповідач покликається на те, що вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак їх було повернуто. Скаржник зауважує, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. На думку заявника вказані обставини є поважними підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно убачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач уже реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі. Однак ухвалами Верховного Суду від 09 грудня 2025 року, 29 грудня 2025 року та 29 січня 2026 року касаційні скарги було повернуто.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала суду про повернення касаційної скарги від 29 січня 2026 року) доставлена в Електронний кабінет Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 29 січня 2026 року о 18:44 год.
Водночас повторну касаційну скаргу скаржник подав лише 30 квітня 2026 року, що свідчить про необґрунтоване зволікання з його боку щодо повторного звернення до суду касаційної інстанції.
Зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про існування об`єктивних непереборних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не навело належних та переконливих доводів, які б об`єктивно виправдовували надмірне зволікання з повторним поданням касаційної скарги, що становить майже три місяці з дня повернення попередньо поданої касаційної скарги.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким чином, скаржнику слід надати обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, вказавши поважні підстави його пропуску.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 826/8493/15 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко