ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 345/5065/25 пров. № А/857/47943/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2025 року (суддя Сухарник І.І., ухвалене в м. Калуш, повний текст складено 03.11.2025) у справі № 345/5065/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про оскарження постанов у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, та з наведених в ньому підстав просив визнати протиправними та скасувати постанови серії ЕНА № 5629105 від 02.09.2025 року та серії ЕНА № 5628998 від 02.09.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення закрити.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті судового рішення, неповне з`ясування обставин у справі, які необхідно було встановити, просить рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.10.2025 року у справі №345/5065/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5629105 від 02.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення закрити; визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5628998 від 02.09.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт, зокрема, зазначає що об`їзду перешкоди (встановленого мобільного знаку про зупинку) не відбулося, оскільки, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку перед мобільним дорожнім знаком «Проїзд без зупинки заборонено» – після, без виїзду на зустрічну смугу руху, зупинився на узбіччі на виконання вимоги працівника поліції, не створюючи при цьому жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Також зазначає, що метою зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, було аж ніяк не порушення правил дорожнього руху, а перевірка військово-облікових документів, у зв`язку з чим, інспектор патрульної поліції Грижак Михайло Петрович і не підходив до позивача після зупинки транспортного засобу, а підійшов тільки тоді, коли невідома особа без розпізнавальних знаків, підійшла до позивача та отримала відмову у пред`явлені таких документів – звідси вбачається, що метою зупинки транспортного засобу було не порушення Правил дорожнього руху, а саме перевірка військово облікових документів. Звертає увагу, що під час розгляду справи, інспектор патрульної поліції Грижак Михайло Петрович відхилив усне клопотання позивача про призупинення розгляду справи, до моменту встановлення факту відповідності встановлення знаку стоп контроль з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, оскільки позивачем був здійснений дзвінок на гарячу лінію 102, та викликано слідчо-оперативну групу, з метою встановлення факту порушення під час встановлення знаку 3.41 згідно чинних норм ПДР. Також, інспектор патрульної поліції Грижак Михайло Петрович не проінформував позивача про право користуватися юридичною/правовою допомогою під час розгляду справи.
Також зазначає, що особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, встановити особу, яка є суб`єктом правопорушення та притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснити їй права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, розглянути її клопотання, заслухати пояснення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП). Між тим, вважає, що вказана процедура при розгляд справи щодо позивача дотримана не була.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, також просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника.
В судовому засіданні апелянт надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив таку задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове яким позовні вимоги задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що інспектором СПД м.Монастирська відділення поліції №2(м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Грижаком Михайлом Петровичем винесено постанови щодо ОСОБА_1 : серії ЕНА № 5629105 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зі змісту якої вбачається, що «02.09.2025 12:11:37 в с. Криниця, траса Н 18 40 км., при перевірці документів на підставі п 2.4, водій не пред`явив посвідчення водія, реєстраційних документів на транспорт та страхового поліса обов`язкового страхування. чим порушив п.2.1.а.ПДР - Керування Т3 особою, позбавленою права керування Т3» чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП; серії ЕНА № 5628998 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зі змісту якої вбачається, що «02.09.2025 12:02:28 с. Криниця, траса Н 18 40 км., водій керуючи ТЗ не відкинув лівого показника повороту при об`їзді перешкоди з права. На законну вимогу працівника поліції здійснив зупинку не ввімкнувши аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9.б ПДР» чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
ОСОБА_1 не погодившись з постановами серії ЕНА № 5629105 від 02.09.2025 року та серії ЕНА № 5628998 від 02.09.2025 року про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі звернувся в суд з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зробив висновок, що постанови серії ЕНА № 5629105 від 02.09.2025 року та серії ЕНА № 5628998 від 02.09.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якими до ОСОБА_1 застосовано адміністративні стягнення у вигляді штрафів, були винесені правомірно, у відповідності з вимогами закону.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КупАП, частинами першою, другою і четвертою статті 126 КупАП.
Як зазначено в ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 245 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Пункт 9.9 б ПДР передбачає, що: аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Пункт 9.2 б ПДР передбачає, що: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Частина 1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством
Відповідно до пунктів 2.1а та 2.1б ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.
Так в матеріалах справи наявні відеозаписи, які зроблено нагрудною камерою поліцейського та відео реєстратором, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача (автомобіль «Пежо» з д.н.з. НОМЕР_1 ) рухається дорогою перед знаком «Стоп» (знак частково знаходиться на проїжджій частині). Автомобіль позивача зупинився перед знаком «Стоп» та рушив далі повз знак, не ввімкнувши покажчика повороту. При цьому на відео видно, що автомобіль рухався прямо, не здійснював перестроювання, поворотів та розворотів. Після цього транспортний засіб позивача був зупинений працівником поліції (02.05.2025 о 11:15 год.). Автомобіль з`їхав з дороги і припаркувався, при цьому не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.
Також з наявного в матеріалах справи відеозапису (з нагрудної камери поліцейського) видно, як 02.05.2025 о 11:27 год. працівник поліції (інспектор ОСОБА_2 ) представився водію, пред`явив своє посвідчення і попросив водія пред`явити документи. Водій не представився, документів не надав, а вимагав у поліцейського надати докази того, що він вчинив правопорушення. Інспектор ОСОБА_2 показав водію відеозапис з відеореєстратора, на якому було зображено порушення водієм ПДР, а саме водій не ввімкнув аварійну сигналізацію при зупинці. Водій сказав, що вимога поліцейського пред`явити документи є незаконною, оскільки дорожній знак встановлений незаконно і він викликав слідчо-оперативну групу, щоб встановити законність його розміщення.
Далі інспектор Грижак М.П. повідомив водію, що особу водія встановлено, оскільки водій телефонував на «102» та вказав своє прізвище, ім`я, по батькові. Поліцейський повідомив водію, що відносно нього розглядатиметься справа про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення розгляду справи до приїзду оперативної групи для встановлення законності розміщення дорожнього знака. Інспектор Грижак М.П. відхилив клопотання ОСОБА_1 про зупинення розгляду справи, вказавши, що наявна достатня кількість доказів для розгляду справи. Також поліцейським було роз`яснено водію право на оскарження постанов.
Як вбачається з даного відеозапису, на питання поліцейського ОСОБА_1 відповів, що не визнає вину у вчиненні правопорушень. Інспектор Грижак М.П. повідомив водію, що ним оцінено докази по справі та встановлено, що ОСОБА_1 ,.вчинив порушення ПДР, а саме водій не відкинув лівого показника повороту при об`їзді перешкоди з права; на законну вимогу працівника поліції здійснив зупинку не ввімкнувши аварійну світлову сигналізацію; не пред`явив посвідчення водія, реєстраційних документів на транспорт та страхового поліса обов`язкового страхування. Поліцейський повідомив водію, що відносно нього буде складено постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Далі на відео зафіксовано складання поліцейським постанов. Постанови було вручено позивачу, він підписався в постановах про їх отримання.
Окрім цього в матеріалах справи наявна копія доручення ГУНП в Тернопільській області від 08.08.2025 «Про вдосконалення взаємодії з ТЦК та СП на території Чортківського району», яким доручено здійснити виставлення мобільних блокпостів.
Як визначено пунктом 9.2 б ПДР: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 
Разом з тим, водій ОСОБА_1 зупинився перед знаком «Стоп» та рушив далі повз знак, не ввімкнувши покажчика повороту. При цьому на відео видно, що автомобіль рухався прямо, не здійснював перестроювання, поворотів та розворотів. Тому суд першої інстанції вірно зробив висновок, що ОСОБА_1 не було вчинено порушення п. 9.2 б ПДР.
Після цього транспортний засіб позивача був зупинений працівником поліції. Автомобіль з`їхав з дороги і припаркувався, при цьому не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Пункт 9.9 б ПДР передбачає, що: аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що водій, незалежно від причини зупинки, повинен був увімкнути аварійну світлову сигналізацію, оскільки ця зупинка була на вимогу поліцейського. Відтак, ОСОБА_1 було вчинено порушення п. 9.9 б ПДР.
При цьому судом першої інстанції вірно зазначено, що в постанові серії ЕНА № 5628998 від 02.09.2025 позивачу в вину ставиться саме порушення п. 9.9 б ПДР, а відтак інспектором Грижаком М.П. правомірно складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17 наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Вимоги позивача, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною - не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Верховний суд зауважує, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факти невиконання вимог знаку не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не пред`явив поліцейському на вимогу жодних документів, які він зобов`язаний був пред`явити відповідно до пунктів 2.1а та 2.1б ПДР. Обов`язок водія пред`явити поліцейському документи не може пов`язуватися з законністю чи незаконністю причини зупинки. Відтак, в діях інспектора ОСОБА_2 не вбачається порушень під час складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
Також як вбачається із відеозаписів, Баран Д.І. не вимагав надання йому правової допомоги адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тільки після отримання від поліцейського постанов, він спитав, чому йому не роз`яснено права, в тому числі на правову допомогу.
Як визначено ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом.
Відтак, зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанови серії ЕНА № 5629105 від 02.09.2025 року та серії ЕНА № 5628998 від 02.09.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якими до ОСОБА_1 застосовано адміністративні стягнення у вигляді штрафів, були винесені правомірно, у відповідності з вимогами закону.
Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2025 року у справі № 345/5065/25 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 01.06.2026