справа № 462/589/20 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 12019140060003339 від 29.10.2019 про обвинувачення 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горішнє Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_7 , 2011 року народження, працюючого водієм автотранспортного засобу в АТП №1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, відповідно до наказу №1900-ОС від 23.12.2013 ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця», обіймаючи посаду начальника колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця», що у м. Львові на вул. Залізнична, 1А, будучи відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи, що табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто маючи прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, в періоди часу з 09.02.2016 до 11.02.2016, з 21.03.2016 до 24.03.2016, з 28.03.2016 до 29.03.2016, 01.04.2016, p 20.04.2016 до 22.04.2016, з 25.05.2016 до 27.05.2016, з 30.05.2016 до 31.05.2016, з 01.06.2016 до 02.06.2016, з 06.06.2016 до 09.06.2016, з 13.06.2016 до 16.06.2016, з 21.06.2016 до 24.06.2016, з 29.06.2016 до 30.06.2016 , з 19.09.2016 до 23.09.2016, з 27.09.2016 до 30.09.2016 особисто, умисно, підробив табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5 за лютий 2016 року, за березень 2016 року, за квітень 2016 року, за травень 2016 року, за червень 2016 року, за вересень 2016 року шляхом внесення до відповідних граф (рядків) № 93 (лютий 2016), №94 (березень 2016), № 92 (квітень 2016), № 96 (травень 2016), № 92 (червень 2016), № 76 (вересень 2016) табелів обліку використання робочого часу підприємства завідомо неправдиві відомості про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 упродовж періодів з 09.02.2016 до 11.02.2016, з 21.03.2016 до 24.03.2016, з 28.03.2016 до 29.03.2016, 01.04.2016, з 20.04.2016 до 22.04.2016, з 25.05.2016 до 27.05.2016, з 30.05.2016 до 31.05.2016, з 01.06.2016 до 02.06.2016, з 06.06.2016 до 09.06.2016, з 13.06.2016 до 16.06.2016, з 21.06.2016 до 24.06.2016, з 29.06.2016 до 30.06.2016, з 19.09.2016 до 23.09.2016, з 27.09.2016 до 30.09.2016 та в подальшому особисто підписав, тобто завірив дані завідомо неправдиві відомості. 
Відповідно до отриманої інформації з «Державної прикордонної служби України західного регіонального управління» від 26.07.2019 №0.184-26887/0/15-19-Вих громадянка ОСОБА_8 з 09.02.2016 до 24.04.2016, з 25.05.2016 до 04.07.2016, з 17.09.2016 до 30.10.2016, перебувала за кордоном, відтак ОСОБА_4 вчинив службове підроблення. 
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні службового підроблення, тобто внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що у 2013 -2016 роках працював начальником колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Цех поділений на 3 дільниці, в кожній з яких був свій старший майстер та майстри. В колісному цеху працювало більше машиністів крану, ніж було самих кранів. Він як начальник цеху кожного дня проводив виробничі наради зі старшими майстрами, визначаючи план роботи на день. Окрім цього, колісний цех мав 3 відокремлені виробничі приміщення, а всього в цеху працювало більше 100 працівників. Саме майстри контролювали дотримання працівниками їх дільниці правил внутрішнього трудового розпорядку, а у випадку порушення таких правил доповідали йому, як начальнику цеху. В його обов`язки входило забезпечувати роботою працівників цеху і контролювати дотримання технологічного процесу. Він був ознайомлений з посадовою інструкцією, якою керувався в роботі. Ведення табелів обліку робочого часу не належало до його посадових обов`язків. Такі обов`язки були покладені на табельників, які безпосередньо складали табелі обліку використаного робочого часу на ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». На заводі не було прийнято жодного локального акту, який би затверджував форму табеля обліку використання робочого часу та переліку осіб, які зобов`язані підписувати такі табелі, відтак на нього не покладався обов`язок заповнювати та вести табелі обліку використаного робочого часу. Пояснив, що йому дійсно приносили на підпис табелі, він їх підписував, проте відомостей у табелі не вносив, достовірності даних не перевіряв, при цьому біля графи «відповідальна особа» у табелях, долучених до матеріалів справи, не міститься жодного підпису, хоча це не входило в його посадові обов`язки. Заперечив, що він мав контролювати присутність працівників на робочому місці. Не пригадує щоб хтось з працівників був відсутній на робочому місці без поважних причин. Також йому не було відомо про відсутність на робочому місці без поважних причин машиніста крану ОСОБА_8 . Заявив, що табельник заповнював табелі обліку використання робочого часу і саме табельник, мав контролювати присутність на робочому місці ОСОБА_8 . Ствердив, що старший майстер дільниці, де працювала ОСОБА_8 , не доповідав про відсутність без поважних причин на роботі останньої, як і працівники відділу кадрів. На підприємстві був пропускний режим за допомогою пластикових карток, тобто електронно фіксувався прихід та вихід працівників. Між тим, відділ кадрів неодноразово присилав службові записки щодо приходу на роботу працівників їх цеху із запізненням, однак про відсутність ОСОБА_8 на роботі без поважних причин не повідомляв. Пояснив, що не взмозі був контролювати більше ста працівників, які працювали в трьох окремих будівлях. Просив ухвалити виправдувальний вирок, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, норм КПК України, основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового розгляду з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену Конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі I Конвенції та розділі VIII Конституції України.
Суд вважає, що обставини, викладені в обвинувальному акті стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення та дослідженими під час судового розгляду доказами.
За клопотанням прокурора, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, судом допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що в 2016 році обіймала посаду начальника відділу кадрів ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця». Облік робочого часу працівників підприємства здійснюється відповідно до табелів обліку робочого часу, форма яких є затверджена, за ведення яких відповідальний майстер і начальник цеху, які підписують остаточний варіант табелю обліку робочого часу та керуються у своїй діяльності посадовою інструкцією. Табельник вносить відповідні дані в електронну систему на підставі табелів, які подаються у письмовому вигляді. В посадовій інструкції передбачено, що є відповідальні особи за ведення обліку робочого часу всіх працівників. Якщо табель не підписаний відповідальною особою, то заробітна плата не може виплачуватися. Свідок також повідомила, що не пригадує, хто саме формував табелі обліку робочого час, але також повідомила, що майстер і начальник цеху мають звіряти табелі обліку робочого часу перед подачею табельнику. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що у 2016 році вона працювала на посаді табельника ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» і в її обов`язки входило ведення обліку в систему «ІТ-підприємство», внесення в електронні табелі обліку робочого часу інформації, отриманої від керівників структурних підрозділів. Зазначила, що на підприємстві працювало четверо табельників, яким надавались робочі табелі в письмовому вигляді для внесення відповідних даних в електронну систему. Після цього, табелі обліку робочого часу також роздруковувались і давались на підпис бухгалтеру, кадровику та начальнику цеху. Якщо табель не був підписаний, то дані в систему не вносились. Майстер і начальник, хто відповідальні за табелі, їх підписували, після чого передавалися такі в бухгалтерію, що було підставою для нарахування заробітної плати. Працівники табельного бюро не мали повноважень перевіряти чи є працівник на робочому місці.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 1990 року по даний час працює машиністом крану колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Начальником колісного цеху у 2016 році був ОСОБА_4 . В колісному цеху працювало 6 машиністів крану, а кранів було лише три. В період лютий-жовтень 2016 року вона періодично їздила у Польщу на тимчасові підробітки, однак офіційно відпусток не брала. Про такі свої дії, окрім напарниць – машиністів крану, в тому числі і ОСОБА_11 , які підміняли її, до відома нікого не ставила, в тому числі і начальника ОСОБА_4 . При цьому її робоче місце знаходиться в кабіні крана, що знаходиться на вулиці на значній висоті від землі. Кран безперебійно працював, що перешкоджало виявленню відсутності на роботі когось з машиністів крану. ЇЇ напарники по крану у свою чергу також нікому не повідомляли про її відсутність на роботі, оскільки вона підміняла їх, коли останні не виходили на роботу. Тобто, замість неї роботу виконували інші машиністи крану, в тому числі і ОСОБА_11 , а заробітна плата їй нараховувалася звичайно, так якби вона була на роботі. Хто заповняв табелі обліку використання робочого часу їй не відомо, думає, що швидше за все старший майстер цеху або відділ кадрів. Окрім цього, на заводі діяла автоматизована електронна система пропуску, яка фіксувала вихід на роботу всіх працівників. Зазначила, що відносно неї було постановлено Залізничним районним судом м.Львова ухвалу, якою звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закрито кримінальне провадження. У суді вона повністю визнала свою вину у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 90-х років по даний час працює машиністом крану колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод». Начальником колісного цеху у 2016 році був ОСОБА_4 . В колісному цеху працювало 6-7 машиністів крану, а кранів було лише три. В 2016 році ОСОБА_8 періодично не виходила на роботу, однак офіційно відпусток не брала, при цьому заробітна плата нараховувалася їй звичайно, так якби вона була на роботі. Про свій невихід на роботу ОСОБА_8 повідомляла лише їй, чи іншим машиністам крану, з якими домовлялася про заміну, а вони у свою чергу про це нікому не говорили. Робоче місце машиніста знаходиться в кабіні крана на значній висоті від землі, кран працював постійно, що перешкоджало виявленню відсутності машиніста крану на роботі. Вона також періодично перебувала за кордоном у робочий час і про свою відсутність повідомляла лише ОСОБА_8 , з якою домовлялась про заміну і яка нікому не розповідала про її відсутність. Хто заповняв табелі обліку використання робочого часу їй не відомо, думає, що швидше за все старший майстер цеху або працівник відділу кадру, так як на заводі діяла автоматизована електронна система пропуску, яка фіксувала вихід на роботу всіх працівників. 
В судовому засіданні стороною обвинувачення на обґрунтування доведеності обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, за фактом внесення начальником колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи, а саме табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5 за лютий – вересень 2016 року щодо перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 , подано такі докази і документи:
-витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, згідно яких 29.10.2019 на підставі повідомлення підприємства, установи, організацій та посадових осіб було внесено відомості щодо вчинення службового підроблення ОСОБА_4 , міститься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення і правова кваліфікація – ч. 1 ст. 366 КК України.
-рапорт ст. слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 29.10.2019, згідно з яким повідомлено т.в.о. начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про те, що в ході проведення досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження № 12018140060004375 від 06.12.2018 встановлено, що 09.03.2016 ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця», що у м. Львові на вул. Залізнична, 1А (надалі підприємство), будучи відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто маючи прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, особисто, умисно, підробив табель обліку використання робочого часу типової форми №П-5 за лютий 2016 року, шляхом внесення до відповідної графи (рядка) №93 табелю обліку використання робочого часу підприємства завідомо неправдиві відомості про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 та в подальшому особисто підписав тобто завірив дані завідомо неправдиві відомості. Відповідно до отриманої інформації з «Державної прикордонної служби України західного регіонального управління» від 26.07.2019 № 0.184-26887/0/15-19-Вих громадянка ОСОБА_8 у період з 09.02.2016 до 24.04.2016, з 25.05.2016 до 04.07.2016, з 17.09.2016 до 30.10.2016 перебувала за кордоном. Просить за даним фактом внести відомості до ЄО Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
-наказ ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» № 1276-Л від 22.12.2004, згідно якого ОСОБА_4 прийнято на роботу з 03.01.2005 по 02.01.2006 по строковому трудовому договору терміном на 1 рік в колісний цех слюсарем з ремонту рухомого складу 3 розряду з відрядно-преміальною оплатою праці.
-наказ ВАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» № 1900-ОС від 23.12.2013, згідно якого ОСОБА_4 , виконуючого обов`язки начальника колісного цеху, переведено з 31.12.2013 начальником колісного цеху з посадовим окладом 5115.00 грн. на місяць.
-лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 7952 від 12.07.2019 з роздруківкою, з якого вбачається, що громадянка ОСОБА_8 у період з 09.02.2016 до 24.04.2016, з 25.05.2016 до 04.07.2016, з 17.09.2016 до 30.10.2016 перебувала за кордоном.
-посадова інструкція начальника колісного цеху, яка введена в дію наказом ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» №556 від 13.06.2012, згідно п.2.6. начальник колісного цеху здійснює підбір кадрів працівників, їх розстановку і доцільне використання; контролює додержання працюючими правил і норм охорони праці, виробничої і трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку; п. 2.15 -організовує нагляд за дотриманням підпорядкованими працівниками технологічних процесів, правил, інструкцій, наказів та вказівок з питань охорони праці і правил трудового розпорядку; п. 2.24 - персонально відповідає за введення даних в «ІТ» технології по виконанню плану, згідно сітьового графіку; закритті нарядів; виписці матеріалів; здачі металобрухту і вторинних відходів; обліку робочого часу.
-положення про оплату праці працівників ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод».
-копія протоколу тимчасового доступу до речей та документів.
-постанова та протокол про відібрання зразків для експертного дослідження від 07.11.2019.
-висновок експерта № 6/80 від 11.12.2019, згідно якого 6-ть підписів в графах «Керівник структурного підрозділу» в 6-ти табелях обліку використання робочого часу (9000 Колісного цеху) ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод» заповнених від 09.03.2016, 04.04.2016, 10.05.2016, 07.06.2016, 05.07.2016, 07.10.2016 виконані ОСОБА_4 .
-табелі обліку використання робочого часу ПрАТ «Львівський Локомотиворемонтний завод», типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», які є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, зокрема щодо табелювання працівника ОСОБА_8 – машиніста крана заповнені від 09.03.2016; 04.04.2016; 10.05.2016; 07.06.2016; 05.07.2016; 07.10.2016, на яких міститься підпис ОСОБА_4 , як керівника структурного підрозділу, в яких відображено перебування ОСОБА_8 на роботі в періоди з 09.02.2016 до 11.02.2016, з 21.03.2016 до 24.03.2016, з 28.03.2016 до 29.03.2016, 01.04.2016, з 20.04.2016 до 22.04.2016, з 25.05.2016 до 27.05.2016, з 30.05.2016 до 31.05.2016, з 01.06.2016 до 02.06.2016, з 06.06.2016 до 09.06.2016, з 13.06.2016 до 16.06.2016, з 21.06.2016 до 24.06.2016, з 29.06.2016 до 30.06.2016, з 19.09.2016 до 23.09.2016, з 27.09.2016 до 30.09.2016. 
Так, частиною 1 ст. 366 КК України передбачена відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Суб`єктом службового підроблення може бути лише службова особа (як службові особи юридичної особи публічного права, так і службові особи юридичної особи приватного права).
Із суб`єктивної сторони це кримінальне правопорушення може бути вчинено лише з прямим умислом.
Крім того, об`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується вчиненням службовою особою однієї з передбачених у диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України дій, а саме: внесенням до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; іншим підробленням офіційних документів; складанням завідомо неправдивих офіційних документів; видачею завідомо неправдивих офіційних документів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, має формальний склад та вважається закінченим з моменту вчинення будь-якої із зазначених дій.
Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується лише прямим умислом, бо винний діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, що вносяться ним до офіційних документів, або усвідомлює, що документ, який він видає, повністю чи частково не відповідає дійсності (є неправдивим), а отже, обов`язковою умовою є усвідомлення обвинуваченим неправдивого характеру таких відомостей.
Внесення до документів неправдивих відомостей означає внесення (включення) до дійсного (справжнього) офіційного документа, який зберігає належну форму та необхідні реквізити, інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності.
Предметом злочину, передбаченого ст. 366 КК України, є офіційний документ. Згідно з приміткою до ст. 358 цього Кодексу під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи – докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Так, за сформульованим органом досудового розслідування обвинуваченням, ОСОБА_4 умисно вніс завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, а саме табелі обліку використання робочого часу з лютого по червень та вересень 2016 року шляхом внесення до відповідних граф завідомо неправдивих відомостей про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин працівником підприємства ОСОБА_8 , яка з 09 лютого по 24 квітня, з 25 травня по 04 липня та з 17 вересня по 30 жовтня 2016 року перебувала за кордоном.
На переконання суду, аналіз посадової інструкції начальника колісного цеху не дає підстав для висновку, що ведення табелів обліку використання робочого часу належало до посадових обов`язків обвинуваченого, при цьому судом встановлено, що відповідним актом Товариства форма цих табелів не затверджувалась, а відповідальна особа за їх ведення не визначалась. 
Досліджені судом табелі обліку використання робочого часу не мають відповідних реквізитів та підпису особи, відповідальної за їх ведення.
Саме ж підписання табелів обліку робочого часу начальником не можна вважати внесенням відомостей до таких документів, оскільки таке підписання здійснюється для надання документу необхідного реквізиту.
Також, склад кримінального правопорушення, який передбачений у ст. 366 КК України з суб`єктивної сторони може бути вчинено лише з прямим умислом.
Ніхто із допитаних в судовому засіданні свідків не вказував про обставини, які б свідчили про те, що начальник колісного цеху ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4 був обізнаний про відсутність ОСОБА_8 на своєму робочому місці та про перебування останньої за кордоном в періоди табелювання обліку використання робочого часу з лютого по червень та у вересні 2016 року.
ОСОБА_4 надав суду показання про те, що своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні він не визнає, оскільки про те, що ОСОБА_8 перебувала за кордоном під час її табелювання на робочому місці, він дізнався лише в ході здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надала показання про те, що вона самовільно залишала своє робоче місце і виїжджала за кордон, до Республіки Польща, і про такі свої дії, окрім напарниць – машиністів крану колісного цеху, які заміняли її, до відома нікого не ставила, в тому числі і начальника ОСОБА_4 , а з огляду на її робоче місце, що знаходилося в кабіну висотного крану, який не переставав працювати, виявити її відсутність на робочому місці було складно.
Окрім цього, щодо ОСОБА_8 було постановлено ухвалу Залізничним районним судом м.Львова від 22 листопада 2019 року, якою звільнено ОСОБА_8   від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закрито кримінальне провадження № 12019140060003280 від 24 жовтня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Як вбачається з ухвали суду, згідно направленого на адресу суду прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачувалась у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Так, ОСОБА_8 , працюючи на посаді машиніста крану колісного цеху ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», що розташований по вул. Залізнична,1 у м. Львові, діючи умисно, маючи намір на заволодіння грошовими коштами вказаного товариства, шляхом обману, не повідомила особу, яка є відповідальною за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на товаристві, про факти її відсутності на території України в періоди з 09.02.2016 року по 24.04.2016 року, з 25.05.2016 року по 04.07.2016 року, з 17.09.2016 року по 10.10.2016 року, що в подальшому призвело до внесення неправдивих даних про її перебування на роботі та відпрацювання робочих годин у період з 09.02.2016 року по 24.04.2016 року, з 25.05.2016 року по 04.07.2016 року, з 17.09.2016 року по 10.10.2016 року, внаслідок чого їй бухгалтерією підприємства нараховано на її банківську розрахункову картку заробітну плату за вказані періоди у сумі 7840 грн. 65 коп. У подальшому ОСОБА_8 отримала зазначену суму грошей та розпорядилася нею на власний розсуд, тобто шляхом обману заволоділа грошовими коштами ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» на загальну суму 7840 грн. 65 коп., чим спричинила товариству майнової шкоди. При цьому, з журналу судового засідання вбачається, що ОСОБА_8 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за обставин вказаних в обвинувальному акті.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надала показання про те, що ОСОБА_8 самовільно залишала своє робоче місце і виїжджала за кордон, і про такі свої дії, окрім неї та інших машиністів крану колісного цеху, що підміняли її, нікого до відома не ставила, в тому числі і начальника цеху ОСОБА_4 , а з огляду на робоче місце машиніста крана, що знаходиться в кабіні на значній висоті від землі, який не переставав працювати, виявити відсутність ОСОБА_8 на робочому місці було складно. При цьому вона також нікому не повідомляла про невихід ОСОБА_8 на роботу. У свою чергу, ОСОБА_8 підміняла її, коли вона не виходила на роботу, про що керівництво до відома ніхто не ставив.
Окрім цього, щодо ОСОБА_11 було постановлено ухвалу Залізничним районним судом м.Львова від 10 березня 2020 року, якою звільнено ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України, та закрито кримінальне провадження №12018140060003295 про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - закрити. Як вбачається з ухвали суду, ОСОБА_11 , працюючи на посаді машиніста крану колісного цеху ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод", що розташований по вул.Залізнична, 1 у м. Львові, діючи умисно, маючи намір на заволодіння грошовими коштами вказаного товариства, шляхом обману, не повідомила особу, яка є відповідальною за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на товаристві, про факти її відсутності на території України в періоди з 15.02.2017 року по 27.02.2017 року, з 24.02.2018 року по 30.04.2018 року, з 09.03.2019 року по 28.05.2019 року, що в подальшому призвело до внесення неправдивих даних про її перебування на роботі та відпрацювання робочих годин у період з 15.02.2017 року по 27.02.2017 року, з 24.02.2018 року по 30.04.2018 року, з 09.03.2019 року по 28.05.2019 року, внаслідок чого їй бухгплтерією підприємства нараховано на її банківську розрахункову картку заробітну плату за вказані періоди в сумі 17018 грн. 29 коп. У подальшому ОСОБА_11 отримала зазначену суму грошей та розпорядилась нею на власний розсуд, тобто шляхом обману заволоділа грошовими коштами ПАТ "Львівський локомотиворемонтний завод" на загальну суму 17018 грн. 29 коп., чим спричинила товариству майнову шкоду, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України. В судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні злочину визнала.
З огляду на покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 судом встановлено, що обвинувачений не знав про перебування працівника ОСОБА_8 за кордоном у період, коли підписував табелі обліку використання робочого часу, у яких містилися дані щодо відпрацювання нею робочого часу, а тому відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_4 усвідомлював неправдивий характер відомостей, які містилися у відповідних табелях.
У постанові Верховного Суду від 19.03.2019 № 363/1884/16-к вказано, що із суб`єктивної сторони цей злочин може бути вчинено виключно з прямим умислом, а мотиви й мета службового підроблення на кваліфікацію не впливають, тобто службова особа усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вона вносить до офіційних документів.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, та яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Прокурором не доведено суду поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_4 прямого умислу, корисливого мотиву та корисливої мети на внесенням до табелів обліку використання робочого часу завідомо неправдивих відомостей про перебування на роботі та відпрацювання робочих годин ОСОБА_8 у відповідні періоди, котра в той час перебувала за кордоном.
На переконання суду, та обставина, що колісний цех ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» АТ «Укрзалізниця» був поділений на дільниці, кожна з яких мала свого старшого майстра і майстра, складався з трьох відокремлених виробничих приміщень, в цеху працювало більше 100 працівників, а також, що у колісному цеху працювало 6 машиністів крану, а кранів було лише три, вказує на помилковість твердження прокурора, що ОСОБА_4 достовірно знав про відсутність ОСОБА_8 на робочому місці у відповідні періоди. Такий висновок прокурора є нелогічним та не може бути підставою для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
За наведених вище обставин, суд вважає, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом на підставі належних і допустимих доказів щодо наявності умислу обвинуваченого на вчинення службового підроблення, а відтак у діях ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_4 слід виправдати, оскільки не доведено, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Оскільки обвинуваченого виправдано судом, то процесуальні витрати не підлягають стягненню у відповідності до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. 
На підставі викладеного та керуючсь ст.ст. 366-368, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдати його за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1256,08 грн компенсувати за рахунок Державного бюджету України.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: