Справа № 592/7258/26
Провадження № 1-кп/592/1038/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №42025200000000171 від 21.11.2025 щодо 
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
у с т а н о в и в:
До 27.02.2026 року, ОСОБА_3 набув 80 патронів калібру 5,56*45 мм, перемістив їх за місцем реєстрації до квартири АДРЕСА_2 , де зберігав до 13:38 27.02.2026.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/119-26/3420-БЛ від 18.03.2026 вісімдесят патронів калібру 5,56*45 мм (223 Rem), виявлені та вилучені 27.02.2026 під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , є бойовими припасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, які придатні до стрільби та призначені до 5,56-мм гвинтівок AR15, Mk12, M16, 5,56-мм кулеметів Форт 401, FN Mini й іншої зброї калібру 5,56*45 мм (.223 Rem). 
Таким чином до 27.02.2026 року, ОСОБА_3 набув, перемістив до квартири АДРЕСА_2 , де зберігав до 13:38 27.02.2026 вісімдесят патронів калібру 5,56*45 мм (.223 Rem), які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї та придатними до стрільби, чим вчинив придбання, зберігання та носіння бойових припасів без дозволу, передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року.
Здійснюючи придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Своїми умисними, протиправними, суспільно-небезпечними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
20.05.2026 між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Держаного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. 
Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Також сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст.476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості і призначенні обвинуваченому узгодженої міри покарання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, погоджується із визначеним в угоді покаранням, при цьому цілком розуміє, що наслідком укладення та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, та обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 та ст.424 КПК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором.
Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією), внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, відтак згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання та можливість його понести.
Роз`яснивши положення ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1, 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні.
Обвинувачений ознайомлений зі ст. 389-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, відсутність матеріальної шкоди від злочину, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, перерахування коштів на допомогу Збройним силам України. Зазначені обставини також є такими, що істотно знижують тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання - відсутні.
Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 314, 374, 475 КПК України, - 
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.05.2026 між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Держаного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №42025200000000171 від 21.11.2025.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 5348,40 грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6