Єдиний унікальний номер справи № 369/1818/19
Провадження № 22-ц/824/1134/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Журби С.О., 
суддів Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2025 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_3 , про скасування свідоцтв, визнання незаконним та скасування рішення, внесення змін до записів у Державному земельному кадастрі, визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом та визнання права користування частинами земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову. 
Вимоги мотивував тим, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 , про скасування свідоцтв, визнання незаконним та скасування рішення, внесення змін до записів у Державному земельному кадастрі, визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом та визнання права користування частинами земельних ділянок.
За клопотанням представника позивача судом вжито заходи забезпечення позову та ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2019 року накладено арешт на:
- 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належних на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;
- 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_2 ;
- земельну ділянку площею 0,2273 га, кадастровий номер 3222488201:01:012:0018, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,1855 га, кадастровий номер 3222488201:01:012:0019, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року позов задоволено.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
Оскільки на час подання заяви є судове рішення, яке набрало законної сили, про відмову в задоволенні позову, на думку відповідача, слід скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 11 лютого 2019 року.
На підставі зазначеного відповідач ОСОБА_2 просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2019 року.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2025 року клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено, та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2019 року, шляхом зняття арешту.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 21 травня 2025 року направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 12 травня 2025 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Станом на день розгляду справи відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання, призначене на 02 квітня 2026 року, з`явився представник відповідача ОСОБА_2 , який просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавали.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та відсутність підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2020 року вжито заходи забезпечення позову та накласти арешт на:
- 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належних на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;
- 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_2 ;
- земельну ділянку площею 0,2273 га, кадастровий номер 3222488201:01:012:0018, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,1855 га, кадастровий номер 3222488201:01:012:0019, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року позов задоволено.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2025 року клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено, та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2019 року, шляхом зняття арешту.
Постановою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року - без змін.
Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про скасування заходів забезпечення позову, зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили; питання про скасування заходів забезпечення позову при ухваленні рішення апеляційним судом не вирішувалось; на час розгляду клопотання касаційне провадження у справі не було відкрито, а подання касаційної скарги не зупиняє дії судового рішення, яке набрало законної сили; відповідно до положень ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення рішення про повну відмову у задоволенні позову заходи забезпечення позову підлягають скасуванню; подальше збереження арешту за відсутності невирішеного спору по суті порушує права власника майна та суперечить приписам статей 319, 321 ЦК України, у зв`язку з чим наявні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Як убачається з апеляційної скарги, її доводи зводяться до того, що постанова Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, якою скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, на переконання апелянта, є незаконною та підлягає скасуванню в касаційному порядку.
Апелянт зазначає, що ним подано касаційну скаргу на вказану постанову апеляційного суду, при цьому станом на час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову Верховним Судом не постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, а тому, на його думку, існують підстави вважати, що оскаржувана постанова апеляційного суду може бути скасована, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову залишене в силі.
На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 також посилається на те, що скасування заходів забезпечення позову на цій стадії розгляду справи може унеможливити або істотно утруднити виконання судового рішення у випадку задоволення касаційної скарги. На думку апелянта, за відсутності накладених арештів відповідач матиме можливість оформити спадкові права після смерті матері та відчужити спірне нерухоме майно на користь третіх осіб, що, у свою чергу, призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів, затягування розгляду справи та порушення права позивача на ефективний судовий захист.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з наведеними доводами апеляційної скарги, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях щодо можливого результату касаційного перегляду справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо передчасності скасування заходів забезпечення позову у зв`язку з поданням касаційної скарги, оскільки сама по собі наявність касаційного оскарження судового рішення не впливає на факт набрання ним законної сили та не є безумовною підставою для подальшого існування заходів забезпечення позову.
Відповідно до положень ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. Отже, постанова Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, набрала законної сили саме 07 лютого 2024 року та була обов`язковою до виконання.
При цьому процесуальний закон передбачає належний механізм захисту прав особи на стадії касаційного перегляду справи. Так, Верховний Суд у разі відкриття касаційного провадження наділений повноваженнями щодо зупинення виконання або дії судового рішення суду апеляційної інстанції за наявності відповідних підстав та клопотання учасника справи. Однак сама лише ймовірність скасування судового рішення в майбутньому не може бути достатньою правовою підставою для безстрокового продовження дії заходів забезпечення позову після набрання рішенням законної сили.
Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, на час перегляду даної справи постановою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року - без змін. Таким чином, судове рішення, яким у задоволенні позову остаточно відмовлено, є чинним та остаточним, а спір між сторонами по суті вирішено.
Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
З наведених норм процесуального закону вбачається, що забезпечення позову має виключно тимчасовий характер та існує з метою гарантування реального виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У разі ж остаточного вирішення спору шляхом відмови у задоволенні позовних вимог правова мета застосування таких заходів припиняється, а тому відсутні правові підстави для їх подальшого існування.
За таких обставин колегія суддів вважає, що після набрання законної сили судовим рішенням про відмову у задоволенні позову та завершення касаційного перегляду справи будь-яка необхідність у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову відпала, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права та підстав для її скасування не вбачається.
З огляду на викладене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 360, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана 

К.П. Приходько