Справа № 686/18193/26
Провадження № 1-кп/686/2040/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026243000000781 від 12 квітня 2026 року, про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, на утримані неповнолітніх дітей не має, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 19.10.2023 органом 2315, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі – КК України), 
установив:
ОСОБА_3 , 11 квітня 2026 року близько 15 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні під`їзду поруч із квартирою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли внаслідок побутових конфліктів та сварок із ОСОБА_4 , прийняв рішення про заподіяння останній тілесних ушкоджень.
Тоді ж, ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків щодо спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи, навпроти ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи свою фізичну перевагу відносно особи похилого віку, умисно почергово наніс три удари кулаком правої руки в область обличчя, а також удари кулаками обох рук в область спини та ніг ОСОБА_4 .
Після цього ОСОБА_4 , намагаючись уникнути подальшого побиття, вирвалася від ОСОБА_3 та почала втікати, підіймаючись сходовими маршами під`їзду в напрямку п`ятого поверху будинку. 
В свою чергу ОСОБА_3 , не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи реалізацію умислу, спрямованого на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, переслідуючи ОСОБА_4 , піднявся за нею на п`ятий поверх будинку.
В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи на сходовому майданчику п`ятого поверху вищевказаного будинку, куди вибігла потерпіла, та коли остання перебувала у положенні сидячи, ОСОБА_3 , стоячи навпроти ОСОБА_4 , умисно наніс їй один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя та один удар правою ногою в ліву частину тулуба.
Після цього протиправні дії ОСОБА_3 були припинені сторонніми особами, які втрутилися у конфлікт та не допустили подальшого спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м?яких тканин в правій навколоочній ділянці обличчя з переходом на праву щічну ділянку обличчя, на верхній повіці лівого ока з переходом на нижню повіку та на ліву щічну ділянку обличчя, на всій верхній губі, в правій надключичній ділянці з переходом на передню поверхню грудної клітки справа по середньо-ключичній та передній пахвовій лініях до проекції 5-го ребра, крововиливів м?яких тканин по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-3-ї п?ясних кісток, по тильній поверхні правої кисті в проекції 2-ї п?ясної кістки, садна шкіри в проекції спинки носу, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 5-го п?ясно-фалангового суглобу які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Такими діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.
ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, погодився з розглядом обвинувального акта за його відсутності та ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України. 
Вищевказані встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються і іншими учасниками кримінального провадження. 
До обвинувального акта додана письмова заява потерпілої щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згода з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, оцінені відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього в його вчиненні та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. 
Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження. 
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Тому суд визнає його осудним та таким, який підлягає кримінальній відповідальності за вчинене.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. 
Суд враховує, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, є особою молодого віку та працездатним. У березні 2026 року отримував дохід від ТОВ «Сільпо-Фуд». 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Негативних відомостей, які характеризують особу обвинуваченого за місцем проживання, не надано.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.
Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів.
З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Беручи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, наявність однієї обставини,яка пом`якшує покарання та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, ураховуючи характер вчиненого правопорушення відносно особи похилого віку, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у середньому розмірі. 
При цьому суд не призначає ОСОБА_3 менш суворе, альтернативне покарання у виді штрафу, оскільки незважаючи на притягнення до кримінальної відповідальності уперше, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення відносно особи похилого віку, яка не була здатна себе захистити, про що свідчать установлені обставини припинення протиправних дій обвинуваченого сторонніми особами. 
Указане свідчить про необхідність підвищеного виховного пливу для обвинуваченого. 
Отже, саме покарання у виді громадських робіт на думку суду відповідає принципам індивідуалізації покарання та основним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст.50, 65 КК України та є справедливим. 
На переконання суду таке покарання і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався і підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374 - 376, 381 - 382 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. 
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 

Суддя ОСОБА_5