ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Дубіна М.М.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року Справа № 620/4330/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 

до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області), щодо зарахування їй до стажу в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу (вислугу років) в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 15.08.2002 по 01.03.2021 станом на 08.07.2021 (дату прийняття на службу в поліцію);
- зобов`язати ГУНП в Чернігівській області зарахувати їй до стажу в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу (вислугу років) в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 15.08.2002 по 01.03.2021 станом на 08.07.2021 (дату прийняття на службу в поліцію). 
2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. 
3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити (залишити позов без розгляду) у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування заявлених вимог Апелянт зазначає, що період з 15.8.2002 по 08.08.2005 є періодом навчання ОСОБА_1 у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань, а не періодом проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Крім того Апелянт покликається на приписи постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 у контексті порядку обчислення стажу саме з метою призначення пенсій.
Також Головне управління Національної поліції в Чернігівській області зазначає, що Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом, оскільки звернулася до суду з позовом лише 16.04.2025. При цьому, Апелянт зазначає, що починаючи з 08.07.2021 Позивачка щомісячно отримувала грошове забезпечення та використовувала у 2022 році чергову відпустку поліцейського за 2021 рік (12 діб), а тому їй було відомо про наявний стаж служби.
Також Апелянт посилається на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20, від 06.02.2025 у справі № 140/856/24.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2025 та 30.09.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
5. Від Позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на необґрунтованість викладених в ній доводів. 
У відзиві Позивачка наполягає також на дотриманні нею строку звернення до суду з цим позовом, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася лише 11.04.2025, отримавши лист Відповідача № К-108/124/05/20-2025 від 03.03.2025. 
6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню в частині з наступних підстав.
8. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 15.08.2002 по 01.03.2021 проходила службу в кримінально-виконавчій системі України, а з 08.07.2021 прийнята на службу в Національну поліцію України, відповідно до наказу ГУНП в Чернігівській області №192 о/с від 08.07.2021. 
Відповідно до послужного списку позивачки, остання: 
15.08.2002 - курсант Чернігівського юридичного училища; 08.07.2005 - закінчила Чернігівський юридичний коледж Державного департаменту України з питань виконання покарань; 
з 09.08.2005 по 02.10.2006 - інспектор Слов`янського міського підрозділу Слов`янського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області; 
з 02.10.2006 по 20.09.2007 - інспектор (за рахунок посади старшого інспектора) Слов`янського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції Державного департаменту України з питань виконання покарань у Донецькій області; 
з 20.09.2007 по 01.08.2012 - начальник відділення соціально-психологічного служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Чернігівської виправної колонії №44 Державного департаменту України з питань виконання покарань; 
з 01.08.2012 по 20.07.2015 - начальник відділення соціально-психологічного служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Чернігівської виправної колонії №44 Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; 
з 20.07.2015 по 19.01.2017 - інспектор відділення соціально-психологічного служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Чернігівської виправної колонії №44 Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; 
з 20.01.2017 по 01.03.2021 - старший інспектор з питань підготовки до звільнення відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Чернігівська виправна колонія №44» Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; 
01.03.2021 - звільнена зі служби в Державно-виконавчій службі України за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
З 08.07.2021 по 13.05.2022 - інспектор ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП; з 13.05.2022 по 13.02.2023 - інспектор ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП; з 13.02.2023 - інспектор з дотримання прав людини ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП.
Позивачка звернулася до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою від 18.02.2025, в якій просила зарахувати в стаж служби в поліції стаж її служби в Державній кримінально-виконавчій службі (період з 15.08.2002 по 01.03.2021) у календарному та пільговому обчисленні.
Листом від 03.03.2025 №К-108/124/05/20-2025 Головне управління Національної поліції в Чернігівській області відмовило позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на відсутність правових підстав включити до стажу служби в поліції періоди проходження служби в Державному департаменті України з питань виконання покарань.
9. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
10. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV) у редакції, чинній станом на час проходження Позивачем служби; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі-Положення №114).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон № 2713-IV) до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Згідно з частиною 5 статті 23 Закону № 2713-IV, в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях вказана частина передбачала, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Висновки суду апеляційної інстанції.
11. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє стверджувати, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».
12. Більш того, аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. У підсумку Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 01 серпня 2023 року у справі № 240/30024/21, від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20.
13. Враховуючи вищенаведену позицію Верховного Суду у справі №160/11127/20, яка є застосованою до правовідносин у цій справі, колегія суддів вважає правильними висновки суду попередньої інстанції, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУНП в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 09.08.2005 по 01.03.2021.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 140/856/24, на яку посилається й сам Апелянт.
14. Водночас, переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів учасників справи, колегія суддів звертає увагу на те, що означений Позивачкою у позовній заяві спірний період з 15.08.2002 до 01.03.2021, не є однорідним, адже складається з періоду її навчання з 15.08.2002 по 08.07.2005 та періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
15. Щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на зарахування до вислуги років у службі в поліції періоду навчання з 15.08.2002 по 08.08.2005, колегія суддів зазначає наступне.
16. Відповідно до преамбули Постанови №393, остання була прийнята відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.
17. Статтею 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.
19. Отже, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».
20. Колегія суддів звертає увагу, що пункт 2 Постанови №393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
21. У постанові від 06.02.2025 у справі № 140/856/24 Верховний Суд констатував, що пункт 2 Постанови №393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку статті 78 Закону України «Про національну поліцію», оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років. У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи частини другої статті 78 «Про національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.
22. При цьому делегування частиною четвертою статті 78 ЗУ «Про національну поліцію» Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 ЗУ «Про національну поліцію».
23. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19, від 22 липня 2020 року у справі №520/5960/19, від 13 серпня 2020 року у справі №820/6656/16, від 9 вересня 2021 року у справі № 520/5021/19, від 15 грудня 2021 року у справі №520/11545/19, а також від 22 лютого 2023 року у справі №320/12166/20, які враховуються в силу положень частини 3 статті 341 КАС України.
24. Водночас, суд першої інстанції при тлумаченні приписів частини другої статті 78 Закону України «Про національну поліцію» у контексті обставин наявності у ОСОБА_1 права на зарахування до вислуги років періоду навчання, помилково виходив з того, що останній 15.08.2002 було присвоєно звання рядового внутрішньої служби, а 08.07.2005 у зв`язку із закінченням навчання присвоєно звання «лейтенант внутрішньої служби», тому період навчання підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.
25. Ураховуючи фактичне перебування Позивачки на службі в поліції, а також те, що до предмету спору у цій справі не належить вирішення питання про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Відповідача зарахувати до стажу служби в поліції наявну у неї вислугу років, що фактично є періодом навчання, задоволенню не підлягають.
26. Доводи Апелянта про те, що Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом, апеляційний суд також до уваги не приймає, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2025 від 11 грудня 2025 року частину першу статті 233 КЗпП України в частині щодо встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат (зокрема надбавки за вислугу років).
При цьому, спір у цій справі є способом відновлення порушеного триваючого права, а не оскарженням разового управлінського рішення, що виключає можливість застосування шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 КАС України.
Позаяк, застосування процесуальних строків звернення до суду у спорах щодо зарахування окремих періодів роботи до стажу в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, суперечило б приписам ч. 1 ст. 233 КЗпП України з урахуванням рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2025 від 11 грудня 2025 року.
Зазначені висновки відповідають правовому підходу Великої Палати Верховного Суду, застосованому у постанові від 23 травня 2024 року у справі № 380/19324/23.
27. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
28. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
29. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області підлягає задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року - скасуванню в частині.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу (вислугу років) в органах Державної кримінально-виконавчої служби період з 15.08.2002 по 08.08.2005 - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову в цій частині - відмовити.
В іншій частині РРрішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 24 червня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк