ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року	справа № 380/2893/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ДНІПРОТРАНСНАФТА» до Львівської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ДНІПРОТРАНСНАФТА» (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пл. Театральна, 5; код ЄДРПОУ 37425507) до Львівської митниці Державної митної служби (79007, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1; код ЄДРПОУ 43971343) із вимогами:
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2025/001092 від 18.08.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209180/2025/001091 від 19.08.2025, прийнятої державним інспектором ВМО № 2 м/п «Городок» Львівської митниці;
- зобов`язати Львівську митницю Державної митної служби відновити для Товариства обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» застосування тарифної преференції (410 преференція) до товару «Напівпричіп вантажний ізотермічний триосьовий марки Lecitrailert, модель LТF-3ES, бувший у користуванні, шасі № НОМЕР_1 , для перевезення вантажів, рік випуску - 2014, модельний рік - 2014, дата першої реєстрації 17.06.2014, для використання по дорогах загального користування», поданий для оформлення згідно митної декларації № 25UA209180062449U0 від 18.08.2025 та до товару «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, дизельний, двохосний, марки Scania, тип R450, колісна формула 2х6, кількість місць для сидіння включаючи місце водія - 2, шасі № НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 12742см3, потужність - 331 кВт, модельний рік випуску - 2017 рік, календарний рік випуску 2017 рік, дата першої реєстрації - 22.02.2017, для використання по дорогах загального користування, бувший у користуванні», поданий для оформлення згідно митної декларації № 25UA209180062443U6 від 19.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 18.08.2025 та 19.08.2025 з метою митного оформлення придбаного за кордоном товару «Напівпричіп вантажний ізотермічний триосьовий марки Lecitrailert, модель LТF-3ES, бувший у користуванні, шасі № НОМЕР_1 , для перевезення вантажів, рік випуску 2014, модельний рік - 2014, дата першої реєстрації 17.06.2014 року, для використання по дорогах загального користування» та «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, дизельний, двохосний, марки Scania, тип R450, шасі № YS2R4X20005459583». До митного оформлення заявлено декларацію із застосуванням преференційного режиму оподаткування ввізним митом товару, що ввозиться з країн ЄС, код пільги 410. У підтвердження походження даних товарів подано весь необхідний пакет документів. Представником позивача (митним брокером) отримано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені, чи випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209180/2025/001092 від 18.08.2025 та за № UA209180/2025/001091 від 19.08.2025. Позивач вважає, що підстави відмови у митному оформленні товару за преференційним режимом ввезення товару у зв`язку не підтвердженням походження митними органами ЄС для імпортера, спростовуються наданими ним документами. Зазначив, що відповідач не довів неможливість завершити митне оформлення у зв`язку із тим, що документ про походження визнається непридатним для застосування преференцій, не вказано з яких підстав відповідач дійшов до такого висновку, що декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країни ЄС, не обґрунтував, які у відповідача виникли сумніви щодо країни походження товару, ввезеного позивачем. В наданих позивачем документах фігурують сертифікати з перевезення товару EUR.1, в яких вказано країну походження товару, найменування та місце знаходження виробника – країна Європейського Союзу. Крім цього, відповідач не надав й досі доказів, чи звертався митний орган на предмет перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1. З огляду на наведене вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.
Ухвалою суду від 24.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.
Ухвалою суду від 12.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.
Відповідач позов не визнав, 18.03.2026 за вх.№22246 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що декларантом було подано до митного оформлення митні декларації №25UA209180062180U5 та №25UA209180062355U1 на товар «Напівпричіп вантажний марки LECITRAILER…» та «Сідельний тягач марки SCANIA, тип R450…». У митних деклараціях декларантом заявлено преференційний режим оподаткування ввізним митом товару, що ввозиться в Україну та походить з країн ЄС (код пільги 410). Як підтвердження заявленої пільги надано скановані копії сертифікатів з перевезення форми EUR.1 від 01.08.2025 №AF 01393840 та від 29.07.2025 №AF 01393827. За результатами опрацювання поданих митних декларацій посадовими особами підрозділу митного оформлення (ВМО №2 м/п Городок) було оформлено картки відмови від 19.08.2025 №UA209180/2025/001092, № UA209180/2025/001091 з причини неможливості завершення митного оформлення у зв`язку із неможливістю застосування 410 преференції по миту, у зв`язку з прийняттям рішення про призупинення застосування преференції (оскільки, встановлено, що митними органами зарубіжних країн, за результатами раніше проведених перевірок, за запитами Держмитслужби, не було підтверджено преференційне походження аналогічних товарів від експортера BAS WORLD B.V під час попередніх митних оформлень товарів з використанням преференційних документів від цього експортера, із застосуванням преференційного режиму оподаткування) до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару відповідно до норм статті 32 33 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції «410» до задекларованого товару до моменту отримання відповіді при здійсненні верифікації преференційного документу, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа». Просить у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ДНІПРОТРАНСНАФТА» (код ЄДРПОУ 37425507) зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основний вид господарської діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Інші: 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
26.04.2024 між «im - en export zegers trucks» (Atelierweg 6, 6562AS Groesbeek, The Netherlands) та ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Україна) було укладено зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу № 26042024NL. 
Згідно з п. 1 зовнішньо-економічного договору (контракту) купівлі-продажу № 26042024NL від 26.04.2024 року, продавець зобов`язується відвантажити, а покупець купити на умовах (базисні умови постачання) згідно з інкотермс-2000 товари, номенклатура яких наведена в Додатках до цього Контракту, що є невід`ємною частиною контракту.
Відповідно до додатку № 6 від 01.07.2025 до контракту № 26042024NL від 26.04.2024, найменування продукції, що поставляється: «Напівпричіп вантажний ізотермічний триосьовий марки Lecitrailert, модель LТF-3ES, шасі № НОМЕР_1 », вартістю 2300 Євро, країна походження: Евросоюз, термін поставки на протязі 100 днів з дня оплати.
Згідно з зовнішньо-економічним договором (контрактом) купівлі-продажу № 26042024NL від 26.04.2024, укладеного «im - en export zegers trucks» з ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» та товаросупровідних документів: рахунку фактури (інвойсу) № 154 від 01.07.2025, сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № AF01393840 від 01.08.2025 імпортовано товар «Напівпричіп вантажний ізотермічний триосьовий марки Lecitrailert, модель LТF-3ES».
18.08.2025 позивач подав відповідачу для митного оформлення транспортного засобу митну декларацію № 25UA209180062449U0.
Зазначений транспортний засіб ввезений на митну територію України із застосуванням преференційного режиму в рамках Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII. 
Позивачем отримано картку відмови за № UA209180/2025/001092 Львівської митниці Державної митної служби України, якою відмовлено в прийнятті митної декларації ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» за № 25UA209180062449U0 поданої 18.08.2025, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з тих причин, що митне оформлення неможливо завершити, у зв`язку із неможливістю застосування 410 преференції по миту, у зав`язку з прийняттям рішення про призупинення застосування преференції (оскільки, встановлено, що митними органами зарубіжних країн, за результатами раніше проведених перевірок, за запитами Держмитслужби, не було підтверджено преференційне походження аналогічних товарів від експортера BAS WORLD B.V під час попередніх митних оформлень товарів з використанням преференційних документів від цього експортера, із застосуванням преференційного режиму оподаткування) до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару відповідно до норм статті 32 - 33 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до задекларованого товару до моменту отримання відповіді при здійсненні верифікації преференційного документу, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій"(зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»(зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».
Також, відповідно до Додатку № 7 від 24.07.2025 до контракту № 26042024NL від 26.04.2024, найменування продукції, що поставляється: «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, дизельний, двохосний, марки Scania, тип R450, шасі № НОМЕР_2 », вартістю 14000 евро, країна походження: Евросоюз, термін поставки на протязі 100 днів з дня оплати. 
Згідно з зовнішньо-економічним договором (контрактом) купівлі-продажу № 26042024NL від 26.04.2024, укладеного «im - en export zegers trucks» з ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» та товаросупровідних документів: рахунку фактури (інвойсу) № 176 від 24.07.2025, сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № AF01393827 від 29.07.2025 імпортовано товар «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, дизельний, двохосний, марки Scania, тип R450».
19.08.2025 позивач подав відповідачу для митного оформлення транспортного засобу митну декларацію №25UA209180062443U6.
Зазначений транспортний засіб ввезений на митну територію України із застосуванням преференційного режиму в рамках Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII. 
Позивачем отримано картку відмови за № № UA209180/2025/001091 Львівської митниці Державної митної служби України, якою відмовлено в прийнятті митної декларації ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» за № 25UA209180062443U6 поданої 19.08.2025, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з тих причин, що митне оформлення неможливо завершити, у зв`язку із неможливістю застосування 410 преференції по миту, у зав`язку з прийняттям рішення про призупинення застосування преференції (оскільки, встановлено, що митними органами зарубіжних країн, за результатами раніше проведених перевірок, за запитами Держмитслужби, не було підтверджено преференційне походження аналогічних товарів від експортера BAS WORLD B.V під час попередніх митних оформлень товарів з використанням преференційних документів від цього експортера, із застосуванням префереційного режиму оподаткування) до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару відповідно до норм статті 32 - 33 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до задекларованого товару до моменту отримання відповіді при здійсненні верифікації преференційного документу, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».
Позивач не погодився із такими рішеннями відповідача, вважає, що такі прийняті безпідставно, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Відповідно до ч.1 ст.318 Митного кодексу України (далі - МК України; тут і далі – в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
В силу вимог п.24 ч.1 ст.4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ч.ч.2-3 ст.318 МК України, митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.
Відповідно до ч.ч.4-5 ст.280 МК України, ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.
Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.
Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.36 МК України, положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.44 МК України, для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.
У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару, зокрема: на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України (п.1 ч.3 ст.44 МК України).
Згідно з ч.1 ст.45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Законом України від 08.11.2017 року №2187-VІІІ «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 01.02.2018 року.
21.11.2018 року Підкомітетом Україна - ЄС з питань митного співробітництва прийнято Рішення №1/2018 про заміну Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів і методів адміністративного співробітництва» (далі - Рішення №1/2018, застосовується з 01.01.2019 року). Відповідно до ст.1 Рішення №1/2018, Протокол I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, замінюється текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.
Статтею 1 Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (додаток до Рішення №1/2018) встановлено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція).
До наведеної Конвенції Україна приєдналась 08.11.2017 року, дата набрання чинності для України – 01.02.2018 року.
Відповідно до ст.15 Розділу V Підтвердження походження «Загальні вимоги» Доповнення 1 до Конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження, зокрема: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.
Згідно з приписами ч.ч.1-3 ст.16 Доповнення І до Конвенції, сертифікат з перевезення товару ЕUR.1 або EUR-МED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару ЕUR.1 або EUR-МED, а також бланк заявки, зразок якої наведений у Додатку III а і b.
Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару ЕUR.1 або EUR-МED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера у якій видається сертифікат з перевезення товару ЕUR.1 або EUR-МED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.
Сертифікат з перевезення товару ЕUR.1 або EUR-МED має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару (ч.9 ст.16 Доповнення І до Конвенції).
Згідно зі ст.31 Доповнення І до Конвенції митні органи Договірних Сторін повинні надавати один одному через Європейську Комісію зразки відбитків печаток, які використовують у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та EUR-MED, а також адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів, декларацій походження та декларацій про походження EUR-MED.
З метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів перевезення товару EUR.1 та EUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-MED та правильності інформації, то міститься в цих документів.
Статтею 32 Доповнення І до Конвенції урегульовано питання перевірки підтвердження походження, у якій передбачено, що:
1. Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконав інших вимог цієї Конвенції.
2. З метою реалізації положень пункту І цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.
3. Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати 6удь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
4. Якщо митні органи Договірної сторони імпортера, вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.
5. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.
6. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Таким чином, вказані норми не лише визначають порядок видачі документів про походження товарів, але й передбачають повноваження та спеціальний порядок перевірки достовірності та правильності інформації у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, декларації про походження і декларації про походження EUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документах. При цьому митний орган країни імпортера не повинен спростовувати походження товарів не з Європейського Союзу і не повинен доводити інше походження товарів, він лише приймає до уваги відомості уповноваженого органу країни експорту. Надходження від іноземних митних органів інформації щодо непідтвердження преференційного походження товарів має безумовним наслідком скасування права на преференційне оподаткування. Відмовити у наданні права на преференції митний орган повинен і у разі, якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності документа або справжнього походження товарів.
Суд встановив, що службовими записками підрозділу від 19.08.2025 №28-09/28-09-02/35855 та №28-09/28-09-02/35859 надіслано до управління контролю та адміністрування митних платежів митниці копії сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 01.08.2025 № AF 01393840 та від 29.07.2025 № AF 01393827, для розгляду питання подальшої перевірки. 
З метою забезпечення належного контролю за правомірністю визначення країни походження товарів та відповідно до статей 33 та 34 Доповнення І Конвенції Львівською митницею у серпні 2025 року було скеровано на перевірку до Державної митної служби України сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 від 01.08.2025 № AF 01393840 та від 29.07.2025 № AF 01393827 (МД №25UA209180062449U0, 25UA209180062443U6 оформлені без преференцій). 
Станом на день розгляду справи, Львівська митниця не отримувала результатів верифікації вищевказаних документів про походження від Держмитслужби. 
Водночас, суд зауважує, що умови відновлення преференційного режиму відповідно до положень статті 301 Кодексу можливе у випадку отримання Львівською митницею позитивних результатів щодо перевірки сертифіката про походження від Держмитслужби України.
Так, у позовній заяві представник позивача зазначає, що згідно з митною декларацією № 25UA209180062449U0 від 18.08.2025 року, митною декларацією № 25UA209180062443U6 від 19.08.2025 року та відповідними товаросупровідними документами, експортером товару є “im-en export zegers trucks” (Atelierweg 6, 6562 AS Groesbeek, The Netherlands), а не BAS WORLD B.V., як зазначено у картках відмови. ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» не укладало жодних зовнішньоекономічних договорів із BAS WORLD B.V., не імпортувало жодних товарів цього експортера, а відтак останній не має жодного відношення до митних декларацій, у прийнятті яких було відмовлено оскаржуваними картками відмови.
З цього приводу, суд зауважує, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 544 Митного кодексу України одним із основних завдань митних органів при здійсненні державної митної справи є здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), із застосуванням технічних засобів контролю тощо.
Отже, на митні органи покладено обов`язок здійснення контролю за дотриманням усіх митних формальностей.
У даному випадку під час здійснення митного оформлення у посадової особи митного органу виникли сумніви щодо правомірності заявлення преференційного режиму.
Відповідно до статті 43 Митного кодексу України, у разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган має право перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій чи електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.
Статтями 31 та 32 Доповнення І до Регіональної конвенції передбачено процедуру здійснення перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься.
Відповідно до положень зазначених статей, подальші перевірки підтверджень походження здійснюються у довільному порядку або у випадках, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви щодо достовірності таких документів, статусу походження відповідних товарів чи виконання інших вимог Регіональної конвенції.
Судом встановлено, що у даному випадку митний орган не заперечує, що ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» не укладало жодних зовнішньоекономічних договорів із BAS WORLD B.V. та не імпортувало товарів цього експортера. Водночас, якщо детально дослідити обставини винесення оскаржуваних рішень, то предметом сумнівів митного органу був саме товар, а не експортер.
Під час підготовки карток відмови посадовими особами митного органу були враховані такі обставини: специфіка товару — вживані транспортні засоби віком понад 8 та 11 років; наявність у Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено митними органами іноземних держав за результатами перевірок, проведених на запити Держмитслужби, інформації щодо ідентичних за видом та маркою товарів (сідельний тягач марки SCANIA та напівпричіп марки LECITRAILER), ввезених іншими експортерами та імпортером ТзОВ «ТК «Дніпротранснафта» (код ЄДРПОУ 37425507).
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.12.2025 року у справі № 380/21022/24 звернув увагу, що сертифікати з перевезення товарів EUR.1 видаються експортеру на декларативній основі шляхом повідомлення компетентних органів про заявлене походження товарів з території Європейського Союзу.
Водночас сам факт видачі такого сертифіката не є безумовним підтвердженням походження товару, оскільки у разі проведення перевірки експортер зобов`язаний документально підтвердити заявлений статус походження.
Отже, митний орган у даному випадку був наділений правом направити запит щодо перевірки відповідності походження товару правилам преференційного походження, встановленим Митним кодексом України та Регіональною конвенцією, оскільки мав обґрунтовані підстави сумніватися у достовірності даних, наведених у сертифікаті.
Суд звертає увагу, що картка відмови була видана у зв`язку з наявністю обґрунтованих сумнівів митниці щодо достовірності даних, наведених у сертифікаті про походження товару, що прямо передбачено статтею 43 Митного кодексу України та статтею 32 Доповнення І до Регіональної конвенції.
За висновками, наведеними Верховним Судом у постановах від 01.03.2021 року у справі №240/7093/19, від 11.04.2022 року у справі №260/2805/20 та від 31.07.2024 року у справі №260/6407/21, від 11.02.2026р. у справі № 380/25552/24 митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що митним органом правомірно не застосовано преференційний режим під час оформлення товарів, оформлених за митними деклараціями №25UA209180062180U5 та №25UA209180062355U1, та, як наслідок, за відсутності протягом десяти місяців з дати подання запита інформації від уповноважених органів держави експортера, підстави для застосування преференційного режиму станом на момент митного оформлення – відсутні.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача відновити для позивача застосування тарифних преференцій, суд також відмовляє у її задоволенні, оскільки судом встановлені обставини, які підтверджують наявність підстав для припинення митних преференцій до товарів, які оформлено згідно із митними деклараціями №25UA209180062180U5 та №25UA209180062355U1.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з викладених вище підстав.
Оскільки у задоволенні позовної заяви відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна