Справа №443/168/26
Провадження №3/443/149/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 травня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ФГ «Улар», 
за частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 20.01.2026 о 23 год 59 хв у м. Жидачів вул. Січових Стрільців, 36 керував транспортним засобом марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі ЛІЛ ТСМ ОЛ КНП «Стрийська ЦРЛ» відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, суду зазначив, що його зупинили працівники поліції і у процесі спілкуванні запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте він відмовився, оскільки у машині були цінні речі і він не хотів залишати машину. Однак, згодом повідомив їм, що згідний пройти огляд, але працівники поліції відмовили у цьому зазначивши, що вже складають протокол. Після цього, він сам поїхав на блокпост до працівників поліції, які надали йому скерування у лікарню для проходження відповідного огляду. Пройшовши цей огляд, він отримав результат про відсутність у нього наркотичного сп`яніння. У день зупинки його працівниками поліції був змучений, після рейсу, тому мав такий вигляд.
Захисник Чорненький Я.Б. у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 . Окрім цього, суду зазначив, що працівниками поліції порушено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема ОСОБА_1 не роз`яснено його права, а також порушено право на захист, оскільки ОСОБА_1 хотів скористатися послугами адвоката. Відео не повне. Працівники поліції неналежно виконували свої обов`язки та, по суті, зловживали своїми правами, безпідставно вбачаючи у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, у якого, в подальшому, у встановленому законом порядку наркотичного сп`яніння не було виявлено, що підтверджується відповідним висновком. Основною ознакою наркотичного сп`яніння, що вбачається з Інструкції, є відповідний стан очей, однак жодного тесту на очах працівники поліції не проводили. ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд, однак працівники поліції цього не забезпечили. Він працює водієм, тому ніколи не вживав та не вживає наркотичних речовин. 
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, аргументи захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №571433 від 21.01.2026, згідно з яким ОСОБА_1 20.01.2025 о 23 год 59 хв у м.Жидачів вул. Січових Стрільців, 36 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.3);
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6540329 від 21.01.2026, яка підтверджує факт керування ОСОБА_1 20.01.2026 о 23 год 59 хв у м. Жидачів вул. Січових Стрільців, 36 транспортним засобом та порушення ним ПДР (а.с.4);
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.01.2026, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , виявлені у нього ознаки сп`яніння, які відповідають зазначеним у протоколі ознакам, а також зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в цьому медичному закладі (а.с.5);
долученими до матеріалів справи відеозаписами на носії інформації (компакт-диску), які дозволяють чітко встановити обставини справи, дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейського) на місці зупинки транспортного засобу, та з яких вбачається обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його поведінку на місці зупинки транспортного засобу (приведення автомобіля у рух без дозволу працівника поліції, неуважність, роззосередженість), яка, у сукупності з його розмовою (спочатку висловлення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, потім висловлення згоди на проходження огляду, але з умовами припаркування його автомобіля на стоянці або проїздом до закладу охорони здоров`я на його автомобілі, потім знову висловлення відмови від проходження огляду), а також відсутністю будь-яких активних дій (залишався у автомобілі, при цьому будучи пристебнутим паском безпеки) дозволяє дійти висновку, що висловлена ОСОБА_1 згода на проходження огляду не відповідала його внутрішній волі (а.с.7);
поясненнями ОСОБА_1 в частині керування транспортним засобом у зазначеному в протоколі даті, часі та місці і зупинки його працівниками поліції. 
Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності зазначені вище докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Стороною захисту на підтвердження неправомірних дій працівників поліції надано доповідну записку по розгляді скарги ОСОБА_1 щодо можливих порушень службової дисципліни зі сторони інспекторів СРПП, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапорти від 21.01.2026, якими зафіксовано повідомлення про фіксування скарги на дії працівників поліції (а.с.28-38).
Крім цього, стороною захисту надано висновок щодо результатів медичного огляду виявлення стану наркотичного сп`яніння, який складений о 01 год 40 хв 21.01.2026 у Відокремленому підрозділі «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «ТМО «СМОЛ», яким зафіксовано результат огляду водія ОСОБА_1 – тверезий (а.с.39).
Суд критично оцінює пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та доводи захисника, а також надані стороною захисту докази, виходячи з такого.
Щодо наданих стороною захисту доказів, суд зазначає, що доповідна записка, пояснення окремих осіб та рапорти щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на дії працівників поліції не містять фактичних даних, які б підтверджували наявність протиправних дій інспекторів СРПП під час фіксації події чи складання матеріалів справи. Зазначені документи носять характер службового реагування на звернення та відображають лише факт його розгляду, а не встановлення порушень у передбаченому законом порядку. Відтак вони не є належними та достатніми доказами, які б спростовували обставини, зафіксовані у протоколі та матеріалах справи.
Медичний огляд ОСОБА_1 проведено після фіксації відмови від проходження огляду на вимогу працівників поліції, а також за інших процесуальних умов, ніж ті, в яких виник обов`язок проходження такого огляду. За таких обставин цей висновок не спростовує факту відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку та не впливає на кваліфікацію дій особи за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Таким чином, подані стороною захисту документи не містять відомостей, які б спростовували встановлені судом обставини або ставили під сумнів допустимість та достовірність інших досліджених доказів.
Щодо наведених стороною захисту пояснень та аргументів суд зауважує, що з наявних у справі та безпосередньо досліджених судом доказів, зокрема відеозаписів, вбачається, що водію належним чином роз`яснено його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. Після цього наступні процесуальні дії працівників поліції щодо перевірки наявності у діях водія ознак правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, здійснювалися без істотної часової перерви та в межах єдиного безперервного процесу фіксації події.
При цьому ОСОБА_1 у ході спілкування з працівниками поліції не заявляв про нерозуміння чи неясність роз`яснених йому прав, а також не висловлював клопотань про їх повторне роз`яснення. Сам по собі перехід до перевірки обставин іншого адміністративного правопорушення не змінює обсягу раніше роз`яснених процесуальних прав і не породжує обов`язку їх повторного роз`яснення за відсутності відповідного клопотання чи об`єктивної необхідності.
Доводи сторони захисту щодо порушення права на захист є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи та відеозаписів, ОСОБА_1 заявляв про бажання скористатися правовою допомогою, однак будь-яких процесуальних дій, спрямованих на фактичне залучення захисника у встановленому законом порядку (зокрема клопотання про забезпечення часу для прибуття адвоката чи його виклик), не вчиняв. У відповідь на його звернення працівником поліції роз`яснено право на захисника, у тому числі можливість його самостійного залучення.
За таких обставин сам факт роз`яснення можливості самостійного забезпечення захисника не свідчить про обмеження права на правову допомогу та не є порушенням процедури розгляду справи.
Доводи сторони захисту про неповноту відеозапису суд відхиляє, оскільки наявні відеоматеріали є послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі та містять достатній обсяг інформації для встановлення обставин, що входять до предмета доказування.
Покликання захисника на порушення порядку виявлення ознак наркотичного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки перелік таких ознак, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, не передбачає пріоритетності однієї ознаки над іншою, а тому наявність хоча б однієї з них є достатньою підставою для висунення законної вимоги про проходження відповідного огляду.
Суд також враховує, що поведінка ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, а також зафіксовані ознаки (неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці) у сукупності обґрунтовано зумовили вимогу працівників поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Водночас висловлена ОСОБА_1 згода на проходження огляду не була чіткою та безумовною, а ставилася у залежність від виконання ним умов, не передбачених чинним законодавством, що не може вважатися належним виконанням обов`язку пройти огляд у встановленому порядку та фактично свідчить про ухилення від його проходження.
Доводи сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння, підтверджені висновком медичного огляду, проведеного за його ініціативою, суд відхиляє.
Як убачається з матеріалів справи, первинна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була зафіксована працівниками поліції безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу у порядку, передбаченому статтею 266 КУпАП, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Надалі, після фіксації такої відмови, ОСОБА_1 самостійно прослідував до іншого місця, де отримав направлення та пройшов медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Однак такий огляд проведено вже після виникнення та фіксації відмови у встановленому законом порядку, а також за інших процесуальних умов.
За таких обставин результати подальшого медичного огляду не спростовують факту відмови від проходження огляду на вимогу поліцейського та не впливають на кваліфікацію дій особи за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім того, для кваліфікації дій особи за частиною 1 статті 130 КУпАП юридичне значення має саме факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, а не подальші дії особи після такої відмови.
Доводи про зловживання працівниками поліції своїми повноваженнями є припущеннями та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого. 
Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Суд зазначає, з урахуванням приписів частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху судом не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Зважаючи на викладені обставини у сукупності на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»

постановив:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови оголошено 07.05.2026 о 08 год 55 хв.

Суддя А.І. Павлів