ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1517/25
Провадження № 33/820/353/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Плюти В.С., Мельничук К.С., захисника ОСОБА_1 – адвоката Максименко Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 березня 2026,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
За постановою суду 17.10.2025 о 20 год. 31 хв. по вул. Старонетішинська, у м. Нетішин, Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Апелянт вважає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована. Апелянт стверджує, що суддею було допущено спрощений підхід до розгляду справи, суд не виконав свої безпосередні функції щодо повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, відтак ухвалене рішення не відповідає вимогам правової визначеності та вмотивованості судового рішення. Апелянт звертає увагу, що він не знайомий та не отримував на руки повний текс постанови, відтак він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу та викласти в ній мотиви незгоди з таким рішенням суду, тому дана апеляційна скарга подається для дотримання строків, передбачених ст. 294 КУпАП.
В доповнені до апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що судом не з`ясовано обставин справи, оскільки, викладені в постанові висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт стверджує, що працівники поліції порушили ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та незаконно зупинили автомобіль, оскільки в матеріалах справи, немає підтверджень законності зупинки та її причини. Крім того, працівники поліції порушили Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.1 1.2015 1452/735. Всупереч даній Інструкції йому не було названо ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для проведення огляду. Стверджує, що він не відмовлявся проходити огляд, а лише просив зачекати адвоката. Звертає увагу, що було порушено його право на захист, оскільки надано 20 хвилин для того, щоб він зателефонував до адвоката та в його супроводі пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, тоді як законом встановлено, що огляд можна провести протягом двох годин з моменту виявлення ознак алкогольного сп`яніння. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Максименко Ю.П., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №486324 від 17.10.2025 вбачається, що ОСОБА_1 17.10.2025 о 20 год. 31 хв. по вул. Старонетішинська у м. Нетішин, Хмельницької області, керував транспортним засобом «TOYOTA», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» та у медичному закладі відмовився. Вказаний протокол сам по собі не є однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, однак дані такого оцінюються суддею в сукупності з іншими зібраними та дослідженими у справі доказами.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, вина  ОСОБА_1 підтверджується даними:
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у зв`язку з відмовою від проходження водієм огляду такий за допомогою спеціальних технічних засобів проведено не було;
-направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.10.2025, відповідно до якого у зв`язку з виявленням поліцейським у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, останній направлявся на огляд до КНП НМР «СМСЧ м. Нетішин», від проходження огляду водій відмовився;
-відеозапису з місця події, здійсненим відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, з якого вбачається, що огляд, відмова ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 неодноразово ігнорує пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Ці обставини адміністративної справи давали місцевому суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З досліджених місцевим та апеляційним судом матеріалів справи та відеозапису, вбачається, що вони містять необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що  ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та на вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився.
Судом апеляційної інстанції враховано, передбачену законодавством процедуру оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та порядок направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що 17.10.2025 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «TOYOTA» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу, у ході спілкування з ОСОБА_1 , поліцейські виявили, в останнього, ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, про що його було проінформовано. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, у порядку, встановленому чинним законодавством, з роз`ясненням, що у разі відмови буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 , на пропозицію працівника поліції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився. У відповідь, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складання стосовно нього адміністративного протоколу. При цьому, останньому, було роз`яснено положення ст. 268 КУпАП щодо процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також ст. 63 Конституції України. 
Наявний в матеріалах справи відеозапис містить відеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі.
Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним та допустимим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП.
Зазначені обставини спростовують, наведенні в апеляційній скарзі, твердження та дають підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід до розгляду справи та не забезпечив повного, всебічного й об`єктивного з`ясування всіх обставин, є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, місцевий суд дослідив протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та інші наявні матеріали, надав їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова містить належне мотивування та виклад підстав, з яких суд дійшов відповідних висновків.
Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 та його захисника про незаконність зупинки транспортного засобу. Незгода водія із підставами зупинки транспортного засобу, сама по собі, не спростовує факту наявності у водія ознак сп`яніння та його відмови від проходження огляду. Крім того, з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомили, що причина зупинки згідно з дорученням начальника ВПД №2 проводиться відпрацювання в м. Нетішин, по профілактиці правопорушень, зокрема по дорожньому руху, та згідно ч.3 ст. 35 КУпАП для перевірки особи про вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, в подальшому виявили у ОСОБА_1 характерні ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для проведення огляду відповідно до вимог закону. Таким чином, доводи про порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не спростовують встановлених обставин вчинення адміністративного правопорушення та не впливають на правильність висновків суду.
Не заслуговують на увагу й доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для проведення огляду. Як встановлено судом першої інстанції, у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи зазначено конкретні ознаки сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. Також зазначені обставини, які були доведені до відома водія під час спілкування з працівниками поліції, що підтверджується відеозаписом події. 
Апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту про порушення поліцейськими порядку огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку. Крім того, у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано всі обставини від початку проходження  ОСОБА_1 процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та подальшої його відмови від проходження такого огляду.
У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а лише просив дочекатися прибуття адвоката, спростовуються дослідженими доказами. Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме за відмову особи від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому право на правову допомогу не означає можливості відкладення проведення огляду чи поставлення його проведення у залежність від прибуття захисника. З матеріалів справи слідує, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд, на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, однак останній від проходження такого огляду відмовився.
Також не можуть бути прийняті твердження апелянта про порушення права на захист у зв`язку з ненаданням двох годин для прибуття адвоката. Передбачений законодавством двогодинний строк стосується максимально допустимого часу проведення медичного огляду з моменту виявлення підстав для його проведення та не встановлює обов`язку працівників поліції очікувати прибуття захисника протягом усього зазначеного часу. Наявність у особи права скористатися правовою допомогою не звільняє її від обов`язку виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння. Тому посилання сторони захисту, на вказані обставини, є помилковим тлумаченням норм матеріального права.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності, достовірності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено. 
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 березня 2026 стосовно  ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.