ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 червня 2026 року справа №200/2389/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В. Пивовар І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 р. у справі № 200/2389/25 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта 1-3 "Новогродівська" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним і скасування рішення від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України; зобов`язати повторно розглянути повідомлення позивача № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. позов задоволено. 
Визнано протиправним і скасовано рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі №200/2389/25 - залишено без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” в порядку ст. 383 КАС України звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить:
- визнати протиправним дії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками щодо виконання судового рішення шляхом прийняття рішення №5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України;
- скасувати рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками №5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України за результатами розгляду повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024;
- зобов`язати Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення, а саме застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України на підставі повідомлення № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів.
Окремою ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” про визнання протиправним рішення (дії), яке прийняте відповідачем на виконання судового рішення від 13.06.2025 у справі № 200/2389/25, а саме суд:
Визнав протиправним дії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо виконання судового рішення шляхом прийняття рішення №5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Скасував рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України за результатами розгляду повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024.
Зобов`язав Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення, а саме застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України на підставі повідомлення № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів.
Зобов`язав Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків у місячний строк надати до Донецького окружного адміністративного суду відповідь про виконання цієї ухвали. У разі подання апеляційної скарги, якщо окрему ухвалу не скасовано, відповідь про виконання цієї ухвали надати в місячний строк після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач, з окремою ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.
В обґрунтування скарги зазначено, що позивач з 01.01.2026 змінив місце обліку зі Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ГУ ДПС у Донецькій області. У відповідача по справі відсутні можливості на теперішній час виконання будь-яких дій щодо платника податків, який не перебуває у нього на обліку.
У позивача, наявна можливість звернутися із заявою про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні. Проте, така заява від позивача не надходила. Відповідач – Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, не є належним виконавцем у справі №200/2389/25 на відповідну дату та, процесуально, не може приймати жодних рішень стосовно платника податків, який не перебуває у нього на обліку.
Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, не вчинені будь-які протиправні дії щодо виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2025 у справі № 200/2389/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Скаржник вважає, що Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2025 по справі № 200/2389/25, яке набрало законної сили постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 року, виконано відповідачем у добровільному порядку у повному обсязі.
На виконання рішення зазначеної Постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 по справі № 200/2389/25, комісією Східного міжрегіонального управління проведено повторний розгляд повідомлення ТОВ «Шахта 1-3 Новогродівська» від 03.09.2024 № 71-б та із урахуванням нових обставин (висновків судових рішень по справі № 200/2389/25) прийнято рішення від 14.11.2025 № 5276/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ.
Скаржник додатково зазначає, що норми пп. 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не передбачають обов`язкового задоволення податковим органом звернення платника податків, а передбачає обов`язок податкового органу розглянути це повідомлення.
З урахуванням викладеного, системний аналіз наведених положень Податкового кодексу (підпункт 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу Перехідні положення) дає підстави зробити правовий висновок, що законодавцем встановлено спеціальні правила підтвердження даних податкових декларацій, правильності обчислення суми податків до сплати тощо, які застосовуються саме за дійсної сукупності наступних обставин: 1) платник податків провадив діяльність на території(ях) бойових дій/ тимчасово окупованих територіях; 2) і не має можливості пред`явити первинні документи.
За відсутності однієї із визначених законодавством фактичних обставин, не може йти мови про застосування спеціальних правил. Таким чином, якщо платник податків втратив первинні документи, під час дії правового режиму воєнного стану на території України, однак він фактично не провадив діяльність на території бойових дій або тимчасово окупованих територіях, то на такого платника податків не будуть розповсюджуватись спеціальні правила передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу.
Разом із цим, повноваження розглядати таки звернення платника є дискреційними повноваженнями саме контролюючого органу, яким не є адміністративний суд. Тому, всупереч тверджень платника податків суди не мають повноважень зобов`язувати контролюючи органи приймати ти чи інші рішення, а зобов`язують їх переглянути раніше прийняті рішення із урахуванням встановлених під час судового розгляду фактів та обставин.
Скаржник зазначає, що пп. 69.28 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПК України містить у собі норму, яка дає можливість контролюючому органу самостійно (на власний розсуд) обирати один з кількох варіантів рішення : відмова чи задоволення повідомлення. Законом не встановлено тільки один варіант рішення.
Відповідно, суд не може зобов`язати контролюючий орган застосувати до позивача підпункт 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, що встановлює спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди та запровадити мораторій на перевірку, який діє автоматично при наявних підставах застосування до позивача підпункту. 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України (є похідним правом від зазначеного).
Резолютивна частина рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2025 по справі № 200/2389/25 не містить вимоги прийняти конкретне рішення на користь платника податків як-то: визнати рішення контролюючого органу протиправним, повторно розглянути заяву платника податків та задовольнити її рішенням про застосування до платника податкових пільг передбачених пп.69.28 п.69 р.ХХ Податкового кодексу.
Резолютивна частина рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2025 по справі № 200/2389/25 містить зобов`язання повторно розглянути повідомлення ТОВ «Шахта 1-3 Новогродівська» та застосувати норми пп. 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, які, як зазначалось вище не передбачають автоматичного задоволення повідомлення платника.
Тобто, відповідач вважав, що виконав рішення суду у повному обсязі, а саме: визнав протиправним та скасував рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, повторно розглянув повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосував норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України шляхом прийняття рішення від 14.11.2025 № 5276/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, але, при постановлені окремої ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року, з`ясувалося, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2025 по справі № 200/2389/25 залишається не виконаним.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що відповідач фактично в апеляційній скарзі викладає свою незгоду не з окремою ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2026 постановленою у справі № 200/2389/25, а з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2025 у справі № 200/2389/25, яким зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. При цьому, рішення суду вже було предметом розгляду в апеляційній інстанції та залишено без змін. Постановлення судом окремої ухвали від 24.03.2026 це вже результат невиконання відповідачем рішення суду та ігнорування його висновків.
Вказані доводи відповідача свідчать про очевидне зловживання правами, відверте порушення та навмисне невиконання норм як податкового законодавства, так і норм що регулюють обов`язковість виконання рішення суду. Відповідач та його посадові особи передусім означену діяльність зобов`язані здійснювати з урахуванням принципів верховенства права та законності. У відповідності до принципу законності відповідач зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Спір у справі №200/2389/25 стосувався питання застосування до позивача норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України на підставі повідомлення №71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів.
Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів порушення судом норм матеріального та процесуального права під час розгляду заяви поданої в порядку судового контролю, а також не надано належних доказів на підтвердження законності своїх дій щодо повторної відмови позивачеві в застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.
Що стосується посилання відповідача на не можливість виконання рішення через те, що з 01.01.2026 позивач змінив місце обліку зі Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ГУ ДПС у Донецькій області, позивач зазначає, що вказаний аргумент не є підставою для скасування рішення суду в розумінні статті 317 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне. 
Рішенням Східного МУ ДПС від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 позивачу відмовлено в застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України за період серпень 2003 року – 7 місяців 2024 року та в цілому листом (повідомленням) № 71-б від 03.09.2024.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/2389/25 позов задоволено, а саме судом:
Визнано протиправним і скасовано рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
У рішенні Східного МУ ДПС про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України від №5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025, прийнятого на виконання рішення суду, зазначено, що в сукупності встановлені факти та обставини свідчать про відсутність підстав для застосування норм підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України за періоди з вересня 2022 року - 7 місяців 2023 року та серпень 2023 року - 7 місяців 2024 року і в цілому за листом ТОВ “Шахта 1-3 “Новогродівська” від 03.09.2024 № 71-б. в частині підтвердження неможливості вивезення документів та їх втрати за вказані платником податків періоди.
Рішенням № 2108/6/99-00-06-03-03-06 від 28.01.2026 Державна податкова служба України залишила без розгляду скаргу ТОВ “Шахта 1-3 “Новогродівська” від 09.01.2026 № 09/01/26-1 (вх. ДПС № 359/C/6 від 15.01.2026) на рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14.11.2025 № 5276/6/32-00-04-01-08 про відмову в застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України та повернула її.
Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем порушено вимоги ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України і ст. 370 КАС України внаслідок невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі № 200/2389/25 в частині застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України” (за наслідками повторного розгляду повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів).
Так, суд першої інстанції зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі № 200/2389/25 зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Резолютивна частина рішення суду від 13 червня 2025 року у справі № 200/2389/25 зазначає чіткі та зрозумілі дії, які має вчинити відповідач, а саме “… та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України”.
Суд першої інстанції в увалі дійшов висновку про те що прийняття відповідачем рішення № 5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025 не може вважатися належним і повним виконанням рішення суду від 13 червня 2025 року у справі № 200/2389/25, а саме в частині “… та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України”. Фактично, відповідач ухилився від виконання рішення суду в цій частині.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За положенням статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Згідно частини 1-3, 5-6 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 382-3 цього Кодексу.
За приписами частин 1 та 2 статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За частиною 1-3 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Згідно з частинами 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Способи безпосереднього судового контролю за виконанням рішення суду визначені статтями 382, 383 КАС України та різняться залежно від стану виконання такого рішення.
Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов наступних висновків:
«…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норм КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження, а примусове виконання судових рішень - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, забезпечується, у першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.
Як зазначалось, з огляду на приписи процесуального законодавства, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2019 року у справі №826/3678/16 указав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються нетотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.
Надаючи оцінку наявності протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.
Так, рішенням Східного МУ ДПС від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 позивачу відмовлено в застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України за період серпень 2003 року – 7 місяців 2024 року та в цілому листом (повідомленням) № 71-б від 03.09.2024.
Щодо неможливості вивезення та втрату первинних документів за податкові періоди: з вересня 2022 року - 7 місяців 2023 року відповідач зазначив, що ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” подавало до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків повідомлення від 25.08.2023 № 103-б (вх. № 6175/6 від 29.08.2023) з такими ж причинами та поясненнями, як і в повідомленні, що розглядається, за період з 01.09.2022 – 7 місяців 2023 року. указане повідомлення було розглянуте та за результатами розгляду було прийнято рішення від 27.09.2023 № 5334/6/32-00-04-01-09 про відсутність підстав для застосування норм підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України. У подальшому, зазначене рішення було оскаржене ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” в судовому порядку. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року №200/1521/24 відмовлено в задоволені позову. Постановою від 21.08.2024 року Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/1521/24 апеляційну скаргу ТОВ "Шахта 1-3 "Новогродівська" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 р. у справі № 200/1521/24 - залишено без задоволення.
Щодо неможливості вивезення та втрату первинних документів за податкові періоди: серпень 2023 року - 7 місяців 2024 року відповідач у спірному рішенні зазначив наступне:
- договір підряду від 03.09.2020 № 10/20-П з ДП “Селидіввугілля”, до якого складена додаткова угода № 4 не наданий до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;
- у додатковій угоди №4 не зазначено будь-яких відомостей, щодо оплати за приміщення, або іншої компенсації за користування нежитловим приміщенням. Однак, у п.3 зазначено, що у “всьому іншому, що не передбачено цією угодою, сторони керуються положеннями договору підряду. Договір підряду платником податків до податкового органу не надано;
- у заяві платника податків, договір підряду укладено із ДП “Селидівугілля” в особі директора ВП “Шахта 1-3 Новогродівська”. Підприємство ДП “Селидівугілля” є платником ПДВ. Операція з безоплатної передачі товарів/послуг для платника податку, який здійснює таку передачу, є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується у загальновстановленому порядку. Проведеним дослідженням Єдиного Реєстру податкових накладних за період 2022 – 2024 рік не було встановлено реєстрації ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” податкових накладних, які стосуються отримання послуг використання приміщення, від ДП “Селидівугілля”;
- складання податкової звітності без наявності первинних документів, даних бухгалтерського обліку, та інших документів, які місять інформації про господарські операції не є можливим. У той же час, за результатами аналізу баз даних ДПС та звітності наданої підприємством ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” у період з серпня 2023 року;
- 7 місяців 2024 року та по теперішній час до контролюючих органів подається податкова та фінансова звітність, реєструються податкові накладні, сплачуються податкові зобов`язання. У тому числі, складена та надана податкова звітність за серпень 2024 року. Згідно з проведеним за допомогою Єдиного реєстру податкових накладних дослідження встановлено, що податкові накладні підприємством ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” у період з серпня 2023 року - 7 місяців 2024 року та по теперішній час реєструвались з IP-адреси (194.183.183.105), яка відповідає місту Київ. ураховуючи наведені норми законодавства, це свідчить (на думку контролюючого органу), що саме там перебувають документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства за вказаний у заяві період;
- за даними інформаційно - аналітичної системи АС “Податковий блок” - “Картка платника” - “Податкова звітність” здійснено аналіз звітних даних форма 20 – ОПП (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність)” ТОВ “ШАХТА 1-3 “НОВОГРОДІВСЬКА” за адресою м. Новогродівка вул. Шахтна,1 знаходиться виробнича ділянка з розташованими на ній виробничим обладнанням, апаратурою, приладами, транспортним обладнанням. Наявність будь-якого приміщення, кімнати та т.п. за даними 20 – ОПП не виявлено;
- повідомлення не надано документального підтвердження щодо звернення керівника ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” до правоохоронних органів про знищення первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності. Ситуація, в наслідок якої став неможливим доступ до документів, не складалась раптово, та не була несподіванкою для платника податків. Платник податків, органи адміністративного управління якого фактично розташовані у м. Київ, мав змогу здійснити заходи щодо забезпечення належного зберігання документів;
- Згідно з повідомленням точне найменування та перелік первинних документів із зазначенням реквізитів, що знаходились в приміщенні АБК шахти 1-3 “Новогродівська” не надано. Також не надано документів щодо проведення інвентаризації або будь-яких інших заходів, спрямованих на встановлення переліку втрачених первинних документів, знищення майна та не надано будь- яких актів комісії по факту такої втрати;
- у повідомленні № 71-б зазначено, що з вересня 2023 року первинні документи зберігались в приміщенні підрядної організації у м. Новогродівці по вул. Шахтній,1. Але в додатковій угоді №4 не зазначено адресу приміщення, а тільки те, що кімната знаходиться в АБК Відокремленого підрозділу “Шахта 1-3 “Новогродівська” ДП “Селідвугілля”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/2389/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахта 1-3 "Новогродівська" задоволено, а саме судом:
Визнано протиправним і скасовано рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
З мотивувальній частині рішення суду першої та апеляційної інстанції у цій справі вбачається, що судом встановлено, зокрема, наступне.
Позивач належить до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та мав право на подання повідомлення у відповідності до вимог підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України.
Повідомлення позивача № 71-б від 03.09.2024 оформлено з дотриманням вимог, передбачених п. 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме: підписане керівником підприємства та головним бухгалтером; зазначені обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів. 
На момент подання повідомлення №71-б від 03.09.2024 території Новогродівської і Покровської міських територіальних громад Донецької області визнавалися територіями активних бойових дій. Тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів те, що вивезення документації позивача було пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я працівників платника податків або інших відповідальних осіб.
Питання належного виконання позивачем вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, у спірних правовідносинах не можуть спростовувати твердження позивача про зберігання документації в м. Новогродівка. При цьому, угода № 4 від 01.09.2023 до договору підряду від 03.09.2020 № 10/20-П містить достатні відомості для встановлення місцезнаходження приміщення, в якому позивач мав можливість зберігати документацію. Відповідачем, в свою чергу, не надано до суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача про зберігання первинної та іншої документації за зазначеними позивачем адресами.
Щодо посилання відповідача на те, що податкові накладні ТОВ “Шахта 1-3 Новогродівська” в період з серпня 2023 року - 7 місяців 2024 року та по теперішній час реєструвались з IP-адреси (194.183.183.105), яка відповідає місту Київ, суди враховали пояснення позивача про те, що ним запроваджено дистанційну роботу для працівників. Знаходження працівника, який працює дистанційно, поза межами м.Покровськ або м. Новогродівка не є беззаперечним свідченням того, що за місцем перебування такого працівника зберігаються зазначені в повідомленні № 71-б від 03.09.2024 документи. Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів щодо наявності у позивача офісних та інших приміщень поза межами Донецької області, зокрема поза межами м. Покровськ і м. Новогродівка, у період до настання обставин, з якими позивач пов`язує необхідність подання повідомлення № 71-б від 03.09.2024.
Крім того, з моменту подачі позивачем повідомлення №103-б від 25.08.2023 змінилися обставини, зокрема на момент подання повідомлення №71-б від 03.09.2024 на території Покровської міської територіальної громади Донецької області і Новогродівської міської територіальної громади Донецької області велися активні бойові дії (відповідно до наведених Переліків).
Суди дійшли висновку, що відповідачем не доведено відсутність підстав для застосування до позивача положень пп. 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.
З огляду на викладене суди дійшли висновку про те, що рішення від 02.10.2024 № 4331/6/32-00-04-01-08 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України є необґрунтованим та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність спірного рішення та зобов`язав відповідача повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Отже, суди дійшли до висновку, зокрема, щодо зобов`язання відповідача застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України
За результатом виконання рішення суду відповідачем було ухвалено рішення.
Так, у рішенні Східного МУ ДПС про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України від №5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025, зазначено, що в сукупності встановлені факти та обставини свідчать про відсутність підстав для застосування норм підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України за періоди з вересня 2022 року - 7 місяців 2023 року та серпень 2023 року - 7 місяців 2024 року і в цілому за листом ТОВ “Шахта 1-3 “Новогродівська” від 03.09.2024 № 71-б. в частині підтвердження неможливості вивезення документів та їх втрати за вказані платником податків періоди.
Матеріали справи містять копію постанови від 28.01.2026 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження № 80106361 щодо виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду № 200/2389/25 від 18.12.2025 про зобов`язання Східне МУ ДПС повторно розглянути повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахта 1-3 “Новогродівська” № 71-б від 03.09.2024 про втрату доступу до первинних документів та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, визначений судом боржником у виконанні судового рішення, з метою виконання судового рішення зобов`язаний вжити всі заходи визначені законодавством з метою виконання рішення суду.
Як зазначено, резолютивна частина рішення суду від 13 червня 2025 року у справі № 200/2389/25 зазначає чіткі та зрозумілі дії, які має вчинити відповідач, а саме “… та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України”.
Прийняття відповідачем рішення № 5276/6/32-00-04-01-08 від 14.11.2025 не може вважатися належним і повним виконанням рішення суду від 13 червня 2025 року у справі № 200/2389/25, а саме в частині “… та застосувати норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України”. Фактично, відповідач ухилився від виконання рішення суду в цій частині.
Крім того, зі змісту прийнятого відповідачем на виконання рішення вбачається, що підставами його прийняття були обставини які вже визначенні судом помилковими та неправомірними. Зазначене свідчить, що відповідачем проігноровано висновки та мотиви судового рішення.
Щодо посилання скаржника на те, що позивач з 01.01.2026 змінив місце обліку зі Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ГУ ДПС у Донецькій області, як наслідок, у відповідача по справі відсутні можливості на теперішній час виконання будь-яких дій щодо платника податків, який не перебуває у нього на обліку, колегія суддів зазначає, що вказані обставини виникли після ухвалення судових рішень та прийняття спірного рішення. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що невиконання або неналежне виконання відповідачем та державними ораними своїх обов`язків не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на захист, та не можуть створювати негативні наслідки.
Суд зазначає, що неможливість виконання державними органами рішення суду апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішніх процедур. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 р. у справі № 200/2389/25 - залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 р. у справі № 200/2389/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повний текст складений та підписаний 11 червня 2026 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.В. Пивовар