Справа № 357/4346/26
3/357/1885/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Примаченко В.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, пенсіонера по інвалідності 2 групи загального захворювання (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 21.03.2012), проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 

У С Т А Н О В И В:

19.03.2026 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
01.03.2026 щодо ОСОБА_1 поліцейським СПДН ВВГ Білоцерківського районного управління поліції складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 1 березня 2026 року близько 11:30 год. ОСОБА_1 за місце проживання вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: висловлював словесні погрози та образи, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи.
ОСОБА_1 в суді свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що є особою з інвалідністю 2 групи, постійно приймає заспокійливі ліки «Рисперон», які йому прописав лікар. 01.03.2026 в зв`язку з хворобою він почувався не дуже добре. Його мати ОСОБА_2 сказала, що необхідно пролікуватися стаціонарно, але ОСОБА_1 був категорично проти та відштовхнув матір. Після цього мати здійснила виклик на ШМД, але проїхав наряд поліції. Щодо ОСОБА_1 було складено протокол. ОСОБА_1 вважає, що такі дії його дії не є домашнім насильством, та пов`язані з хворобою. 
Потерпіла ОСОБА_1 в суді пояснила, що її син має діагноз «шизофренія» та постійно приймає ліки. 01.03.2026 син почав неадекватно себе поводити, тому вона здійснила дзвінок на лінію «103» для того, щоб сина забрали та почали лікувати. Таке лікування йому необхідно проходити хоча б один раз на рік. По телефону пояснила, що син буянить. Але замість карети швидкої медичної допомоги приїхав наряд поліції. Із сином вони в той же день дійшли примирення. А через декілька днів син самостійно пішов до лікарні, де лікувався стаціонарно. Потерпіла вважає, що син своїми діями не вчиняв домашнє насильство. Такі його дії пов`язані з хворобою. Поліцію вона особисто не викликала, тому що була впевнена, що сину потрібно лише лікування, а не виклик поліції. Зазначила, що їй 87 років. Письмові пояснення, які містяться в справі, написала, оскільки їй так порадили поліцейські.
Суддя, заслухавши ОСОБА_1 , потерпілу та дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 968645 від 01.03.2026; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.03.2026; письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.03.2026; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.03.2026 відносно ОСОБА_1 ; терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 522590 від 01.03.2026 щодо ОСОБА_1 , дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає в разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.03.2026 ОСОБА_2 звернулась до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області. В заяві зазначила, що 01.03.2026 близько 11:30 год. її син ОСОБА_1 словесно її ображав та погрожував заявами.
Письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.03.2026 узгоджуються з протоколом прийняття заяви кримінальне правопорушення та іншу подію.
Відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.03.2026, поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 як середній. 01.03.2026 щодо ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 522590 терміном на 3 доби із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 
Пояснення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 в суді узгоджуються між собою та не викликають сумнівів.
Досліджені докази не є такими, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 конкретних діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) відносно матері ОСОБА_2 .
Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються належними та допустимими доказами.
За змістом статей 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.
Виходячи з наведеного, у судді виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на усі вищевказані обставини, суддя приходить висновку про те, що матеріали справи не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За таких обставин, справа щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 221, 256, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя	Віктор ПРИМАЧЕНКО