ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 643/8610/23
провадження № 61-6251св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Кристал Бук»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Трутнєв Сергій Валерійович, на постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Кружиліної О. А., Яцини В. Б., від 10 квітня 2025 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:
- визнати за ОСОБА_1 авторське право (право вважатися творцем) на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5»;
- припинити порушення авторського права ОСОБА_1 шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_4 твору ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1».
2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона є кандидаткою медичних наук, доцентом, педіатром, дитячим пульмонологом, працювала на кафедрі пропедевтики педіатрі № 2 Харківського національного медичного університету з 2012 по 2023 рік. Із 2017 по 2019 рік очолювала клінічну роботу вказаної кафедри, проводила конференції на клінічній базі кафедри пропедевтики педіатрії № 2 в ОДКБ-1. Є авторкою понад 35 наукових статей з педіатрії, 2 патентів на корисну модель.
3. Вказує, що у жовтні 2022 року нею було завершено створення твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», надалі - Твір, який було створено в рамках договору № 22/08/01-А про створення за замовленням і використання твору, укладеного між нею із видавництвом ПП «Кристал Бук».
4. Власником прав на Твір відповідно до зазначеного договору є ПП «Кристал Бук». Автором ілюстрації до Твору та дизайну обкладинки є ОСОБА_3 , з якою позивачка працювала у постійній творчій взаємодії, ухвалюючи творчі рішення стосовно того, яких фрагментів тексту мають стосуватися ілюстрації, на чому має бути акцентовано увагу, вибору стилю виконання ілюстрації тощо. 
5. Стверджує, що твір є результатом її індивідуальної творчої праці, містить низку творчих рішень та є об`єктом авторського права. Твір є зразком науково-популярної літератури, присвячений питанням статевого виховання малюка через просту та зрозумілу розповідь про будову тіла, фізіологічні процеси, гігієну, зачаття та появу малюка на світ, кордони тіла та безпечну поведінку. Твір призначений для читання дітьми від 5 до 9 років та їхніми батьками. Твір було підписано до друку з готового оригінал-макета та надруковано у 
ПП «Юнісофт» накладом 5 000 примірників, згідно з вихідними даними друкованого Твору, виданню якого було присвоєно ISBN 978-617-547-386-3, після чого почалося його розповсюдження.
6. Відповідачка є авторкою іншого науково-популярного видання під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке присвячене питанням статевого виховання дітей віком від 4 до 10 років та, як зазначено у вихідних даних надрукованого примірнику, «розповідає про дуже важливі речі - органи, які ми прикриваємо білизною».
7. Як зазначено у Вікіпедії ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ), та на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, який належить відповідачці ОСОБА_2 , вона є українським секс-педагогом, експерткою з сексуальної освіти, блогеркою, колишньою журналісткою.
8.  ІНФОРМАЦІЯ_3 в мережі Інтернет на сторінці соціальної мережі Facebook ( ІНФОРМАЦІЯ_4 яка належить ОСОБА_2 , з`явився допис (пост), який свідчить про невизнання відповідачкою авторського права позивачки на створений нею Твір та містить поширення, зокрема такої інформації: 
«А тепер про книгу. «ІНФОРМАЦІЯ_1» вкрало видавництво Кристал Бук і Харківська лікарка ОСОБА_8 . Я завжди відстежую усі книжкові новинки по темі секспросвіти, щоб радити батькам нові видання, тож майже одразу побачила «плагіат». Схожими були не тільки назва, анотація, оформлення обкладинки (вони навіть заокруглені куточки повторили), але й ілюстрації, структура, текст, підписи до малюнків. Звісно, слова переставлені місцями, у «плагіаті» додано розділ про вагітність і пологи, чого нема в «ІНФОРМАЦІЯ_1». ...».
9. З появою вказаної публікації ОСОБА_5 , яку також було продубльовано на її акаунті в Instagram, до позивачки у Facebook та Instagram почали надходити, ймовірно від прихильників відповідачки, численні ненависницькі повідомлення із звинуваченнями в плагіаті, цькуванням та вимаганням знищити Твір. Через це видавництву ПП «Кристал Бук» довелося прибрати книгу ОСОБА_1 з продажу до з`ясування всіх обставин. Станом на дату подання цього позову Твір позивачки не знаходиться в цивільному обороті (не розповсюджується). Викладене змусило позивачку звернутися до суду з захистом свого порушеного права. Вважає, що її Твір не містить плагіату та незаконних запозичень з книги відповідачки, а книги «ІНФОРМАЦІЯ_5» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» є самостійними, незалежними один від одного творами.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
10. Рішенням Московського районного суду м. Харкова, у складі судді Довготько Т. М., від 21 листопада 2023 року у задоволенні позову 
ОСОБА_1 відмовлено.
11. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання за позивачкою авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5», оскільки авторство позивачки не оспорюється, у виданні належним чином зазначено всю інформацію, яка вимагається діючими стандартами та законодавством України, а саме, останній розворот книги містить відомості про те, що автором є ОСОБА_1 , а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Крім того, обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права - шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_4 твору ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1» - не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивачки, оскільки правопорушення відбулося, вже закінчене, та дія яка створює загрози порушення права вже вчинена, а тому обраний спосіб захисту не відновить порушеного права позивачки.
Інформація щодо руху справи в судах 
12. Постановою Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Тичкової О. Ю., від 21 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року залишено без змін.
13. Апеляційний суд погодився з висновками районного суду щодо відсутності підстав для визнання за позивачкою авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5», оскільки у виданні належним чином зазначено всю інформацію, яка вимагається діючими стандартами та законодавством України, а саме, останній розворот Книги містить відомості про те, що автором є ОСОБА_1 .
14. Стосовно вимог ОСОБА_1 припинити порушення авторського права позивачки шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_4 твору ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1», апеляційний суд також погодився з висновками суду першої інстанції про обрання позивачкою неналежного способу захисту в цій частині, що є самостійною підставою для відмови в позові.
15. Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2024 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
16. Колегія суддів виходила з того, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками районного суду про відмову в задоволенні позову про визнання позивачки автором спірного твору, дійшов передчасного висновку про те, що її право не оспорено, оскільки звинувачення в плагіаті є формою порушення суб`єктивного авторського права добросовісного творця, адже тим самим заперечується наявність в нього такого права. Також апеляційний суд передчасно погодився з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо припинення порушення її авторського права шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_4 твору ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підстав неналежно обраного способу захисту, оскільки у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про заборону (припинення) її розповсюдження в мережі Інтернет є належним способом захисту.
Короткий зміст постанов апеляційного суду
17. Постановою Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
Визнано за ОСОБА_1 авторське право (право вважатися творцем) на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5». Заборонено ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_1 твору ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 9 657,60 грн.
18. Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на складання висновку експерта № 162-01 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 14 серпня 2023 року в сумі 45 000 грн.
19. Апеляційний суд виходив з того, що невизнане відповідачкою право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання авторського права (права вважатися творцем) на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5».
20. Поширена ОСОБА_2 інформація щодо плагіату ОСОБА_1 її твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» вплинула на можливість реалізації позивачкою її немайнових авторських прав, на соціальну оцінку позивачки в очах оточуючих, яка ґрунтується на загальноприйнятих уявленнях щодо моралі, норм поведінки та ділових якостей, призвела до вилучення книги позивачки з продажу, що підтверджено зокрема видавництвом ПП «Кристал Бук». Наведені висловлювання ОСОБА_2 є поширенням інформації щодо позивачки, яка не відповідає дійсності (є недостовірною) на час її розповсюдження і завдає шкоди особистим немайновим благам особи.
21. Крім того суд врахував, що відповідачка за відсутності судової заборони не позбавлена можливості повторно (безліч разів) поширювати недостовірну інформацію такого ж змісту, тож задоволення вимоги про заборону розповсюдження інформації буде виступати запобіжником аналогічного порушення авторського права позивачки в майбутньому.
22. Дійшовши висновку про задоволення позову, апеляційний суд стягнув судовий збір, сплачений за подання позову, апеляційної і касаційної скарг, та витрати на проведення експертизи з відповідачки на користь позивачки.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
23. У касаційних скаргах  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Трутнєв С. В., просить постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року та додаткову постанову цього ж суду від 12 червня 2025 року скасувати, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
24. У травні 2025 року  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат 
Трутнєв С. В., подала касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року.
25. Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 643/8610/23, які надійшли до Верховного Суду у липні 2025 року.
26. У липні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат 
Трутнєв С. В., подала касаційну скаргу на додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року.
27. Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року.
28. Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді-доповідача Сакари Н. Ю..
29. Протоколом повторного розподілу справи між суддями Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року суддею-доповідачем у справі визначено суддю Шиповича В. В.
Доводи особи, яка подала касаційні скарги
30. Підставою касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року  ОСОБА_2  зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України 
від 13 квітня 2016 року в справі № 6-2981цс15, віл 24 травня 2017 року в справі № 752/13578/13-ц, у постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року 
в справі № 338/180/17, від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16, 
від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 13 березня 2019 року в справі № 331/6927/16-ц, 
від 28 серпня 2019 року в справі № 592/5496/16-ц, від 11 вересня 2019 року 
в справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц, від 22 вересня 2020 року в справі № 127/18934/18, від 20 квітня 2022 року 
в справі № 748/2794/20, від 22 червня 2022 року в справі № 200/606/18, 
від 02 листопада 2022 року в справі № 753/537/19, від 11 жовтня 2023 року 
в справі № 756/10624/21, від 12 березня 2024 року в справі № 927/479/22, 
від 05 березня 2025 року в справі № 761/16005/22, від 23 квітня 2025 року в справі № 460/10731/24 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
31. Крім того, вказує на те, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
32. Наголошує, що її допис на власній інтернет-сторінці в соціальній мережі Facebook не містить жодної інформації про невизнання авторства позивачки на Твір, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спірний допис, в якому відсутня згадка про Твір, порушує особисті немайнові права позивачки.
33. Стверджує, що у спірних правовідносинах зміст порушеного права являє поширення недостовірної, на думку позивачки, інформації про плагіат, а тому належним та ефективним способом захисту є вимога про спростування такої інформації, що відповідає положенням статті 277 ЦК України, яка регламентує захист особистих немайнових прав, а не вимога про визнання позивачки автором Твору, яким вона і так є в силу презумпції, закріпленої статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Також вимога позивачки щодо встановлення заборони відповідачці поширювати недостовірну інформацію є неефективним способу захисту порушеного права, зважаючи на характер вчиненого правопорушення.
34. При цьому вимоги про встановлення судової заборони відповідачці поширювати на майбутнє недостовірну інформацію щодо позивачки не можуть бути задоволенні, оскільки право на звернення до суду виникає лише у разі порушення свобод чи інтересів, а захист права, свободи чи інтересу, які не порушені, а лише гіпотетично можуть бути порушені, утворює вимогу на майбутнє.
35. Вважає, що у цих правовідносинах ефективним способом захисту є вимога про видалення допису з мережі Інтернет.
36. Підставою касаційного оскарження додаткової постанови Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року  ОСОБА_2 зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 824/647/19-а, від 07 липня 2022 року в справі 
№ 560/3047/19, від 20 липня 2022 року в справі № 524/710/21, від 31 травня 2023 року в справі № 914/3881/21, від 17 жовтня 2023 року в справі 
№ 918/977/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
37. Вказує, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
38. Вважає, що апеляційний суд не встановив чи є розмір витрат на проведення експертизи щодо об`єктів інтелектуальної власності обґрунтованим та пропорційним предмету спору.
39. Наголошує, що із наданих доказів неможливо встановити час, витрачений експертом на виконання відповідних робіт, що унеможливлює проведення оцінки розміру витрат на предмет їх співмірності, а позивачкою не надано розрахунку витрат на проведення експертизи, в якому було б зазначено вихідні дані обрахунку її вартості (вартості експертогодини витраченого часу тощо).
Доводи особи, яка подала відзиви на касаційні скарги
40. У червні та серпні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Глотов С. О., подала до Верховного Суду відзиви на касаційні скарги 
 ОСОБА_2 , в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційні скарги залишити без задоволення.
41. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року вказує, що апеляційним судом були виконані вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 жовтня 
2024 року у цій справі та є обов`язковими під час нового розгляду справи. Верховний Суд у цій постанові прямо вказав, що публічне звинувачення у плагіаті заперечує наявність у особи авторського права, а у разі поширення в мережі Інтернет інформації, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про заборону (припинення) їх розповсюдження в мережі Інтернет є належним способом захисту. Зауважує, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилається заявниця у скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними.
42. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року вказує, що вартість проведення експертизи визначена з огляду на діючі ринкові тарифи на аналогічні послуги, а не за формулою «кількість експертогодин * погодинна ставка». Витрати позивачки на оплату експертизи є реально понесеними, що підтверджено відповідними доказами, наданими суду.
Інші процесуальні звернення, подані до Верховного Суду
43. У липні та серпні 2025 року  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Трутнєв С. В., подала заперечення щодо відзивів ОСОБА_1 , в яких наполягає на задоволенні своїх касаційних вимог.
44. У серпні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Глотов С. О., подала заяву, в якій наполягає, що доводи ОСОБА_2 фактично зводяться до незгоди з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 жовтня 2024 року у цій справі.
Обставини справи, встановлені судами
45. 19 серпня 2022 року між ПП «Кристал Бук» (замовник) та ОСОБА_1 (автор) укладено договір № 22/08/01-А про створення за замовленням і використання Твору.
46. Відповідно до розділу 1 договору, замовник доручає, а автор бере на себе виконання замовлення на створення твору під робочою назвою «Інтимний лікбез», українською мовою, обсягом 46 сторінок, та передає майнові права на твір, передбачені цим договором, замовнику. Термін виконання замовлення - до 24 жовтня 2022 року. Особисті немайнові права на твір, створений за замовленням, належать автору.
47. 09 липня 2023 року в Інтернеті на сторінці соціальної мережі Facebook, яка належить ОСОБА_2 , надруковано допис (пост), яким поширено наступну інформацію: «А тепер про книгу. «ІНФОРМАЦІЯ_1» вкрало видавництво Кристал Бук і харківська лікарка ОСОБА_8 . Я завжди відстежую усі книжкові новинки по темі секспросвіти, щоб радити батькам нові видання, тож майже одразу побачила «плагіат». Схожими були не тільки назва, анотація, оформлення обкладинки (вони навіть заокруглені куточки повторили), але й ілюстрації, структура, текст, підписи до малюнків. Звісно, слова переставлені місцями, у «плагіаті» додано розділ про вагітність і пологи, чого нема в «ІНФОРМАЦІЯ_1». ...».
48. Належність ОСОБА_2 Facebook-сторінки, а також зміст вказаного посту підтверджено довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 18 серпня 2023 року № 176/2023-Д та звітом за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 18 серпня 2023 року № 195/2023-ЗВ, складеними ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес».
49. У матеріалах справи наявні примірники творів ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_5» та ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1».
50. Відповідно до висновку експерта від 14 серпня 2023 року № 162-01, складеного за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, що підготовлений для використання в судочинстві: «Ідея, тема та зміст творів ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_5. 
ПП «Кристал Бук», - 2023. 48 с.) та ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_1. 
ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) є загальновідомими. Ілюстрації у творах 
ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_5. ПП « Кристал Бук », - 2023. 48 с.) та ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_1. ПП «Юнісофт», - 2019. 
48 с.) є такими, що тісно та нерозривно, за смислом, пов`язані зі змістом кожного твору відповідно. Спірний твір ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_5. ПП « Кристал Бук », - 2023. 48 с.) не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_1. ПП «Юнісофт», - 2019. 48 с.) за формою вираження. Згідно висновку, експерт ОСОБА_12 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок згідно із статтею 384 КК України.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
51. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.
52. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
53. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
54. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
55. Статтею 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
56. Право на визнання людини творцем (автором, виконавцем, винахідником тощо) об`єкта права інтелектуальної власності належить до особистих немайнових прав інтелектуальної власності (пункт 1 частини першої статті 423 ЦК України).
57. Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор це фізична особа, яка своєю творчою діяльністю створила твір.
58. Частиною першою статті 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що підставами для захисту особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є будь-яке порушення, невизнання або оспорювання таких прав, а також створення загрози порушення таких прав.
59. Плагіат - це опублікування твору або його частини у незмінному або видозміненому вигляді, включаючи опублікування перекладу іншомовного твору або його частини, під іменем особи, яка не є автором цього твору 
(пункт 1 частини другої статті 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).
60. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом авторського права або суміжних прав, а також права особливого роду (sui generis) у встановленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції мають право звертатися суб`єкти авторського права або суб`єкти суміжних прав для захисту свого авторського права або суміжних прав.
61. Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» особи, зазначені в частині першій цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про: визнання авторського права або суміжних прав; припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.
62. Звертаючись до суду з розглядуваним позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею авторське право (право вважатися творцем) на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5», посилаючись на публічне звинувачення відповідачкою її в плагіаті, а також просила суд припинити порушення авторських прав.
63. Причиною подання позову став зокрема допис відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_3 в мережі Інтернеті на її сторінці в соціальній мережі Facebook.
64. У цій справі Верховний Суд в постанові від 30 жовтня 2024 року, скасовуючи постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року і направляючи справу на новий розгляд, зокрема вказав, що 
- апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивачки про визнання її автором спірного твору, дійшов передчасного висновку про те, що її право не оспорено, оскільки звинувачення в плагіаті є формою порушення суб`єктивного авторського права добросовісного творця, адже тим самим заперечується наявність в нього такого права; 
- апеляційний суд передчасно погодився з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо припинення порушення її авторського права шляхом заборони ОСОБА_2 поширювати недостовірну інформацію про плагіат ОСОБА_4 твору ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1» з підстав неналежно обраного позивачем способу захисту, оскільки у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про заборону (припинення) їх розповсюдження в мережі Інтернет є належним способом захисту.
65. Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
66. Під час нового розгляду справи апеляційним судом встановлено, що автором літературно-художнього твору «ІНФОРМАЦІЯ_5» зазначено ОСОБА_1 , а відповідачкою в соціальній мережі поширено допис, в якому вона вказувала, що зміст твору ОСОБА_10 «ІНФОРМАЦІЯ_5» містить плагіат на її твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».
67. Водночас відповідно до висновку експерта № 162-01 від 14 серпня 
2023 року, ідея, тема та зміст творів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є загальновідомими. Спірний твір ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_5» не є таким, що представляє собою повне або часткове відтворення тексту та ілюстрацій з твору ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» за формою вираження.
68. Встановивши ці обставини, дослідивши та оцінивши докази у справі та врахувавши вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 жовтня 2024 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_2 не визнає авторське право ОСОБА_1 на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5», публічно стверджуючи, що позивачкою при створенні свого твору допущено плагіат, тому не визнане право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею авторського права (права вважатися творцем) на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5».
69. Також апеляційний суд обґрунтовано зауважив, що поширена 
ОСОБА_2 інформація щодо плагіату у творі ОСОБА_1 вплинула на можливість реалізації позивачкою її немайнових прав, на соціальну оцінку позивачки в очах оточуючих, яка ґрунтується на загальноприйнятих уявленнях щодо моралі, норм поведінки та ділових якостей, призвела до вилучення книги позивачки з продажу, що підтвердив видавець - ПП «Кристал Бук», а наведені відповідачкою спірні висловлювання є поширенням інформації щодо позивачки, яка не відповідає дійсності (є недостовірною) на час її розповсюдження, завдає шкоду особистим немайновим благам особи. Встановивши, що відповідачка за відсутності судової заборони не позбавлена можливості повторно (безліч разів) поширити недостовірну інформацію аналогічного змісту, апеляційний суд, за обставин цієї справи, з урахуванням вказівок касаційного суду при направленні справи на новий розгляд, дійшов загалом правильного висновку про можливість задоволення вимоги щодо заборони відповідачці поширювати недостовірну інформацію про плагіат позивачкою твору ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1».
70. Доводи заявниці про те, що позивачкою обрано, а апеляційним судом в оскарженій постанові застосовано неефективний спосіб захисту прав особи, суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 жовтня 2024 року у цій справі.
71. Спосіб захисту порушеного права  ОСОБА_1 , яку  ОСОБА_2 звинуватила в плагіаті, шляхом визнання за нею авторського права та припинення порушення таких прав, передбачений приписами статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права», відповідно до яких особи, зазначені в частині першій цієї статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема про: визнання авторського права або суміжних прав; припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.
72. Колегія суддів відхиляє посилання  ОСОБА_2 в частині відсутності правових підстав для стягнення судових витрат у розмірі 45 000 грн, пов`язаних з проведенням експертизи.
73. За змістом статті 141 ЦК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
74. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
75. Згідно з частинами шостою - дев`ятою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
76. У справі, що переглядається, ОСОБА_1 у позові вказувала, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, включає витрати у розмірі 45 000 грн на проведення експертизи об`єктів права інтелектуальної власності.
До позову було додано договір про надання послуг від 20 липня 2023 року 
№ 32/2023, укладений з експертом, платіжну інструкцію № 8 від 26 липня 
2023 року про сплату експерту 45 000 грн та відповідний висновок експерта.
77. Апеляційний суд, встановивши, що витрати на підготовку експертного висновку є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи, а конкретних підстав вважати ці витрати неспівмірними обсягу проведеної експертом роботи та її складності відповідачкою не наведено, дійшов правильного висновку про відшкодування понесених позивачкою судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, за рахунок відповідачки.
78. У цій справі ОСОБА_2 не доведено, що розмір витрат позивачки на підготовку експертного висновку є неспівмірним зі складністю відповідної роботи, зокрема дослідженим експертом обсягом матеріалів та вчиненими ним діями для проведення експертизи.
79. За встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладених у постановах Верховного Суду України/Верховного Суду, на які заявниця посилається у касаційних скаргах.
80. Інші доводи касаційних скарг викладеного не спростовують та переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
81. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
82. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
83. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
84. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
85. В межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційних скарг без задоволення, а постанови та додаткової постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Трутнєв Сергій Валерійович, залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников