ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/284/26  Номер провадження 11-кп/814/1153/26	Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1  Доповідач ап. інст. ОСОБА_2 	

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді      ОСОБА_2 ,
суддів       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання  ОСОБА_5 ,
з участю прокурора    ОСОБА_6 ,
обвинуваченої     ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026170530000014, за апеляційною скаргою прокурора - заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 21 січня 2026 року, 

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Донецька, Донецької області, громадянку України, українку, з середньою-спеціальною освітою, не працюючу, не заміжню, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 20.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавленні волі строком на 3 роки. На підставі статті 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 3 роки;
- 21.11.2018 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавленні волі строком на 6 років. 19.11.2021 звільнена від відбування покарання по відбуттю строку покарання, визнано винуватою та засуджено:
- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 03.01.2026 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебувала у барі «Ласкаво просимо» за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Старшого лейтенанта Кагала, буд. 43, де вживала спиртні напої разом із своїм співмешканцем ОСОБА_9 та наглядно знайомим ОСОБА_10 . Так, під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 , знаходячись на вулиці біля вхідних дверей до бару «Ласкаво просимо» по вул. Старшого лейтенанта Кагала, буд. 43 штовхнув ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав на землю та з його кишені випав мобільний телефон марки Oppo моделі A5 Pro 8/256 GB чорного кольору. В подальшому, після сутички ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 покинули місце події, натомість ОСОБА_7 помітила на землі, де лежав ОСОБА_10 мобільний телефон марки Oppo моделі A5 Pro 8/256 GB чорного кольору, належний останньому, де в цей час у неї виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Так, 03.01.2026, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля вхідних дверей бару «Ласкаво просимо» за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Старшого лейтенанта Кагала, буд. 43, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що її дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю ОСОБА_10 та інших осіб, підняла з землі та поклала собі у кишеню, таким чином таємно викрала мобільний телефон марки Oppo моделі A5 Pro 8/256 GB чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_10 .
Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 6739,20 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі керівник Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.
В іншій частині вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.01.2026 залишити без змін.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах надзвичайного стану, суд допустив невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. З одного боку суд вийшов за межі обвинувачення, зазначивши кваліфікуючі ознаки, які не були інкриміновані стороною обвинувачення (великі розміри чи в умовах надзвичайного стану). З іншого боку суд безпідставно без наведення мотивів свого рішення виключив інкриміновану стороною обвинувачення кваліфікуючу ознаку - повторність.
При цьому вказує, що при викладенні фактичних обставин справи місцевим судом у вироці зазначено, що ОСОБА_7 вчинила злочин повторно, однак при кваліфікації її дій за ч. 4 ст. 185 КК України вказану кваліфікуючу ознаку не вказано.
Окрім того зазначає, що при розгляді вказаного провадження судом застосовано ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, не дивлячись на те, що ОСОБА_7 визнала вину у пред`явленому їй обвинуваченні в повному обсязі та ніким із учасників провадження не оспорювалися фактичні обставини справи, докази в частині кваліфікації її дій судом не досліджувалися, суд вийшов за межі обвинувачення та кваліфікував дії ОСОБА_7 інакше, ніж їй було інкриміновано, чим допустив погіршення становища обвинуваченої та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Також вказує, що при кваліфікації дій ОСОБА_7 , місцевий суд не конкретизує в умовах воєнного чи надзвичайного стану вчинено злочин.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала заявлені вимоги, а обвинувачена не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. 
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до обвинувального акту дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначаються мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення, підстави визнання обвинувачення необґрунтованими, якщо судом приймалися такі рішення.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах надзвичайного стану, суд допустив невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. З одного боку суд вийшов за межі обвинувачення, зазначивши кваліфікуючі ознаки, які не були інкриміновані стороною обвинувачення (великі розміри чи в умовах надзвичайного стану). З іншого боку суд безпідставно без наведення мотивів свого рішення виключив інкриміновану стороною обвинувачення кваліфікуючу ознаку - повторність.
При цьому, при викладенні фактичних обставин справи місцевим судом у вироці зазначено, що ОСОБА_7 вчинила злочин повторно, однак при кваліфікації її дій за ч. 4 ст. 185 КК України вказану кваліфікуючу ознаку не вказано.
Окрім того, при розгляді вказаного провадження судом застосовано ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, не дивлячись на те, що ОСОБА_7 визнала вину у пред`явленому їй обвинуваченні в повному обсязі та ніким із учасників провадження не оспорювалися фактичні обставини справи, докази в частині кваліфікації її дій судом не досліджувалися, суд вийшов за межі обвинувачення та кваліфікував дії ОСОБА_7 інакше, ніж їй було інкриміновано, чим допустив погіршення становища обвинуваченої та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Також при кваліфікації дій ОСОБА_7 , місцевий суд не конкретизував в умовах воєнного чи надзвичайного стану вчинено злочин.
Вказані порушення є істотними та завадили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Оскільки апеляційний суд має доповнити вирок кваліфікуючою ознакою, яка судом не була вказана у мотивувальній частині вироку, ця обставина є такою, що погіршує становище обвинуваченої і в силу ст. 420 КПК України потребує ухвалення нового вироку суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 21 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 в частині встановлених кваліфікуючих ознак скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким дії ОСОБА_7 кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2   ОСОБА_3 ОСОБА_4