ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026  м.Дніпро Справа № 908/876/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. (Суддя Зінченко Н.Г. Повний текст ухвали складено 21.10.2025р.) у справі №908/876/25
за позовом Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, (03150, м. Київ, вул. Антонорвича, буд. 127)
до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю “ІЗАТЕКС-АГРО”, (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьманська, буд. 109, офіс 14)
до відповідача 2 ОСОБА_1 , (адреса фактичної реєстрації: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 )
до відповідача 3 ОСОБА_2 , (адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 )
про стягнення 5 415 412,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

03.04.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “ІЗАТЕКС-АГРО”, м. Мелітополь, до ОСОБА_1 , м. Мелітополь Запорізької області та до ОСОБА_2 , м. Мелітополь Запорізької області Запорізької області про стягнення з відповідачів солідарно 5 415 412,77 грн. заборгованості за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020, в тому числі 3524996,99 грн. заборгованості за кредитом (основний борг), 1608998,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за клієнтською ставкою, 245187,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за компенсаційною ставкою з рахунку ЕСКРОУ, 36229,18 грн. заборгованості по комісії за управління кредитом та 0,99 грн. 3% річних.
Предметом спору у даній справі є вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” про стягнення солідарно з ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5415412,77 грн. заборгованості за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020, в тому числі 3524996,99 грн. заборгованості за кредитом (основний борг), 1608998,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за клієнтською ставкою, 245187,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за компенсаційною ставкою з рахунку ЕСКРОУ, 36229,18 грн. заборгованості по комісії за управління кредитом та 0,99 грн. 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020, укладеним між АТ “Державний експортно-імпортний банк України” та ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО”, щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. В обґрунтування солідарного стягнення з відповідачів 1-3 заборгованості позивач вказує на відповідні договори поруки, укладені Банком з Поручителями та Позичальником, за умовами яких відповідачі 1-3 зобов`язались відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем 1 його боргових зобов`язань перед АТ “Державний експортно-імпортний банк України” за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020. 
06.10.2025 через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС до Господарського суду Запорізької області від ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” надійшло клопотання (вх. №20099/08-08/25 від 06.10.2025), яким відповідач 1 просить суд зупинити провадження у справі № 908/876/25 до вирішення Господарським судом міста Києва господарської справи № 910/11984/25 за позовом ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” до АТ “Державний експортно-імпортний банк України” про визнання незаконним та скасування рішення. 
Подане клопотання відповідач 1 мотивує тим, що ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” 19.08.2025 подало до позивача заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020 в порядку пунктом 23 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України. 24.09.2025 ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” отримало лист від АТ “Державний експортно-імпортний банк України” №0026702/24338-25 від 24.09.2025, підписаний Директором департаменту реструктуризації та проектного менеджменту проблемної заборгованості М.Кулішем, яким повідомлено, що AT “Укрексімбанк” вимушений відмовити ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” в у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики). Відповідач 1 вважає що за своєю правовою природою цей лист є рішенням Банку про відмову в застосуванні мораторію. При цьому, відповідач 1 вважає таке рішення протиправним, оскільки кредитор перевищив надані законом повноваження, адже закон встановив чіткі критерії відмови, яких порушено не було. З огляду на викладене, ТОВ “ІЗАТЕКС АГРО” оскаржило рішення АТ “Державний експортно-імпортний банк України”, викладене у листі від 24.09.2025 № 0026702/24338 - 25 про відмову застосуванні мораторію за заявою ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” від 16.09.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020 до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 по справі №910/11984/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Таким чином, у зв`язку із протиправними та безпідставними діями АТ “Державний експортно-імпортний банк України” щодо розгляду заяви про застосування мораторію ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” від 16.09.2025 склалася ситуація, коли обґрунтовне та законне рішення у справі № 908/876/25 фактично буде залежати від результату розгляду іншої справи, у якій буде встановлено незаконність/законність прийнятого АТ “Державний експортно-імпортний банк України” рішення.
Ухвалою Господарського суду Запрізької області від 13.10.2025 у справі № 908/876/25:
1. Повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 908/876/25.
2. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “ІЗАТЕКС-АГРО”, м. Мелітополь Запорізької області про зупинення провадження у справі № 908/876/25 задовольнити. 
3. Провадження у справі № 908/876/25 зупинити до набрання законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №910/11984/25.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» 19.08.2025 звернулося до АТ «Укрексімбанк» із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020 в порядку пункту 23 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Листом АТ «Укрексімбанк» № 0026702/24338-25 від 24.09.2025 повідомлено про відмову у застосуванні мораторію. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» оскаржило його до Господарського суду міста Києва, де ухвалою від 02.10.2025 відкрито провадження у справі № 910/11984/25. Суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, встановлені судом по справі № 910/11984/25, матимуть преюдиціальне значення для розгляду справи № 908/876/25, а тому існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 910/11984/25. Суд також зазначив, що зупинення провадження у господарській справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України можливе лише на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з чим постановив повернутися на стадію підготовчого провадження. При цьому суд послався на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, відповідно до якого суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

АТ «Укрексімбанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025 у справі № 908/876/25, в якій просить:
1. Визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк на подання апеляційної скарги.
2. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження.
3. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025 у справі № 908/876/25 про повернення на стадію підготовчого провадження та задоволення клопотання ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» про зупинення провадження у справі - скасувати.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт вважає, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025 є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її постановленні місцевим господарським судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 7, 13, 73, 76, 77, 78, 86 ГПК України, не дослідив докази Банку та не надав їм жодної оцінки, ухваливши оскаржувану ухвалу виключно на підставі доводів відповідача 1, без ґрунтовного вивчення матеріалів справи. Зокрема, судом не було досліджено та оцінено надані Банком докази: розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів, копії меморіальних ордерів, копії кредитного договору та договорів поруки.
Щодо повернення на стадію підготовчого провадження Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” зазначає, що чинним ГПК України не передбачено можливості повернення до стадії підготовчого провадження зі стадії розгляду справи по суті. Відповідно до практики Верховного Суду (постанови у справах № 910/7103/21, № 916/2421/18, № 902/271/18, № 921/174/21), суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження, але такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення з будь-яких підстав нівелює значення стадій господарського процесу. У даному випадку, на переконання Банку, необхідність повернення до стадії підготовчого провадження відсутня, оскільки як позивачем, так і відповідачами надано всі докази для з`ясування обставин справи, обставини справи не є суперечливими, а документальні докази цілком підтверджують суму заборгованості за кредитом. Суд аргументував повернення лише як можливість застосування зупинення провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, проте не навів жодних аргументів та доказів, які б свідчили про вагомі причини для такого повернення.
Щодо зупинення провадження у справі Скаржник наголошує, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, однак суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Апелянт посилається на численну практику Верховного Суду (постанови у справах № 910/17615/20, № 917/227/23, № 921/704/20, № 910/3334/21, № 920/481/23, № 904/1282/22, № 904/3935/18, № 914/1983/17, № 908/1188/19, № 911/3333/23, № 910/5425/18, № 910/12694/18, № 910/6674/19 та ін.), відповідно до якої провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього, а необґрунтоване зупинення призводить до затягування строків розгляду та порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Апелянт стверджує, що предметом спору у справі № 908/876/25 є стягнення кредитної заборгованості, а предметом спору у справі №910/11984/25 - правомірність відмови АТ «Укрексімбанк» у застосуванні мораторію, тому правова природа позовних вимог у цих справах є різною, і обставини, встановлені судом по справі № 910/11984/25, не матимуть преюдиціального значення для розгляду справи № 908/876/25. Сама по собі пов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки господарський суд має достатньо правових підстав для винесення рішення за наявними у справі документами. Суд першої інстанції не навів аргументованих і переконливих мотивів, з яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду справи №908/876/25.
Крім того, Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” зазначає, що відповідно до Закону України № 4340-IX від 27.03.2025 мораторій не списує борг, а лише «заморожує» зобов`язання до завершення воєнного стану, та не позбавляє права кредитора звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів щодо стягнення простроченої заборгованості. Питання щодо застосування мораторію у справі № 910/11984/25 не є визначальною умовою для правильного вирішення спору по суті, оскільки позивач не обмежений у можливості доводити факт заборгованості, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок з невиконанням зобов`язань ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО». Наявних у матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, з метою вирішення спору та винесення законного і обґрунтованого рішення.
Також апелянт посилається на порушення судом першої інстанції строків розгляду справи по суті, встановлених ч. ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України (30 днів з дня початку розгляду справи по суті), та на практику Європейського суду з прав людини щодо розумності строків розгляду справи (рішення у справах «Савенкова проти України», «Папазова та інші проти України»).

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги АТ «Укрексімбанк» та вважає її хибною і такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити в силі, посилаючись на наступне:
Відповідач 1 зазначає, що фактичною причиною постановлення оскаржуваної ухвали стало набрання 10.08.2025 чинності Законом України № 4340-IX від 27.03.2025, яким доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктами 23-26, що встановили механізм мораторію на нарахування та сплату коштів за кредитними зобов`язаннями. ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» 19.08.2025 подало до АТ «Укрексімбанк» заяву про застосування мораторію з повним пакетом документів, що підтверджують відповідні обставини (щодо сукупного річного доходу, факту втрати заставного майна на тимчасово окупованих територіях, відсутності виплат дивідендів тощо). Однак АТ «Укрексімбанк» вчинило формальну відмову у застосуванні мораторію, направивши лист, підписаний менеджером Банку, без належного аналізу наданих документів, та ухилилося від надання суду будь-якої інформації щодо порядку та способу прийняття рішення.
Відповідач 1 наголошує, що відповідно до пунктів 23-26 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у разі якщо кредитор безпідставно прийняв рішення про відмову у застосуванні мораторію та встановлення цих обставин судом, мораторій вважається таким, що застосований з дня отримання кредитором заяви позичальника. У разі прийняття кредитором рішення про застосування мораторію або якщо кредитор протягом 20 робочих днів не прийняв жодного рішення - зупиняється вчинення будь-яких дій щодо примусового стягнення заборгованості за договором кредиту з позичальника та поручителів. При цьому відповідач 1 звертає увагу, що законодавець використав формулювання «зупинення дій щодо примусового стягнення заборгованості», а не «зупинення примусового виконання рішення», що свідчить про ширший комплекс дій, які охоплюють не лише стадію виконавчого провадження, але й судовий розгляд справи.
Відповідач 1 вважає, що ухвалення рішення про стягнення заборгованості без попереднього з`ясування правового статусу заяви про мораторій створило б неприпустимі ризики для правосуддя та загрозу ухвалення судового акту, що суперечив би імперативним приписам ЦК України. Позиція АТ «Укрексімбанк» щодо необхідності прийняття рішення по суті без дослідження обставин мораторію суперечить принципам змагальності та добросовісності. Суд першої інстанції для здійснення ефективного та справедливого правосуддя був вимушений повернутися до стадії підготовчого провадження, що відповідає практиці Верховного Суду (постанови у справах № 916/2421/18, № 902/271/18) та практиці ЄСПЛ щодо недопустимості надмірного формалізму (рішення у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції»).
ОСОБА_1 (відповідач 2) подав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити в силі, посилаючись на наступне:
Відповідач 2 зазначає, що фактичною причиною виникнення обставин, які призвели до постановлення оскаржуваної ухвали, є недобросовісні дії позивача, направлені на уникнення судового аналізу правомірності власних дій і спонукання суду до ухвалення рішення без з`ясування ключових юридичних фактів. Відповідачами не заперечувалась наявність заборгованості за тілом кредиту і процентами у правомірній частині, передбаченій договором, які нараховувались до моменту виставлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту. Нараховані після виставлення зазначеної вимоги відсотки та штрафні санкції оспорювались як такі, що суперечать нормам закону та актуальної судової практики.
Відповідач 2 наголошує, що з 24.02.2022 територія фактичної господарської діяльності ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» та місцезнаходження заставного майна повністю перейшли під окупацію, що підтверджено офіційними документами та не заперечувалось Банком. АТ «Укрексімбанк» не прийняв рішення у визначений законом строк та направив лише лист-відмову без жодних розрахунків, аналізу наданих документів, без висновків щодо відповідності або невідповідності критеріїв, підписану менеджером Банку, а не повноважним органом. Саме дії позивача спричинили правову невизначеність, а використання спливу процесуальних строків як важелю тиску на суд свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку. Ухвала суду про повернення справи на підготовчу стадію та її зупинення є законною, обґрунтованою та справедливою.
Також ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» подало додатковий відзив від 15.01.2026, в якому зазначило, що про ухвалу від 09.12.2025 (помилково зазначено 09.12.2026) про відкриття апеляційного провадження дізналося лише 15.01.2026 з реєстру судових рішень, оскільки відповідна ухвала не була доставлена до електронного кабінету, у зв`язку з чим просить поновити строк на подачу відзиву. Зміст додаткового відзиву за своїми доводами аналогічний першому відзиву ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО».
ОСОБА_2 (відповідач 3) не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
АТ «Укрексімбанк» подало відповіді на відзиви відповідачів 1 та 2 від 26.12.2025, в яких вважає доводи відповідачів необґрунтованими та зазначає, що зміст відзивів фактично обмежується звинуваченнями Банку у неналежному розгляді заяви про застосування мораторію, тоді як правомірність застосування мораторію буде вирішуватись у справі №910/11984/25. Банк наголошує, що мораторій не списує борг, а лише «заморожує» зобов`язання, та не позбавляє права кредитора звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, у разі прийняття рішення на користь ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» у справі № 910/11984/25, відповідно до п. 107 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», на строк дії мораторію зупиняються строки пред`явлення виконавчих документів до виконання та вчинення виконавчих дій, що стосуються стягнення грошового зобов`язання за кредитним договором. Також АТ «Укрексімбанк» просить поновити строк для подачі відповідей на відзиви у зв`язку з перебуванням представника - адвоката Візіренко Ж.С. у відпустці з 08.12 по 19.12.2025.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2025 витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи №908/876/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. у справі №908/876/25 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Запорізької області.
24.11.2025р. матеріали справи № 908/876/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання суду доказів оплати судового збору, у розмірі 2422,40 грн.; докази направлення апеляційної скарги з додатками на адресу відповідача 3 ОСОБА_2 , (адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ), (опис вкладення поштового відправлення або квитанція про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС).
На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. у справі №908/876/25. (Суддя Зінченко Н.Г.), для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

03.04.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “ІЗАТЕКС-АГРО”, м. Мелітополь, до ОСОБА_1 , м. Мелітополь Запорізької області та до ОСОБА_2 , м. Мелітополь Запорізької області Запорізької області про стягнення з відповідачів солідарно 5415412,77 грн. заборгованості за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020, в тому числі 3524996,99 грн. заборгованості за кредитом (основний борг), 1608998,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за клієнтською ставкою, 245187,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за компенсаційною ставкою з рахунку ЕСКРОУ, 36229,18 грн. заборгованості по комісії за управління кредитом та 0,99 грн. 3 % річних.
Предметом спору у даній справі є вимоги АТ “Державний експортно-імпортний банк України” про стягнення солідарно з ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО”, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5415412,77 грн. заборгованості за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020, в тому числі 3 524996,99 грн. заборгованості за кредитом (основний борг), 1608998,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за клієнтською ставкою, 245187,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за компенсаційною ставкою з рахунку ЕСКРОУ, 36 229,18 грн. заборгованості по комісії за управління кредитом та 0,99 грн. 3 % річних. 
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020, укладеним між АТ “Державний експортно-імпортний банк України” та ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО”, щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. В обґрунтування солідарного стягнення з відповідачів 1-3 заборгованості позивач вказує на відповідні договори поруки, укладені Банком з Поручителями та Позичальником, за умовами яких відповідачі 1-3 зобов`язались відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем 1 його боргових зобов`язань перед АТ “Державний експортно-імпортний банк України” за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020. 
06.10.2025 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області від ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” надійшло клопотання (вх. № 20099/08-08/25 від 06.10.2025), яким відповідач 1 просить суд зупинити провадження у справі № 908/876/25 до вирішення Господарським судом міста Києва господарської справи № 910/11984/25 за позовом ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” до АТ “Державний експортно-імпортний банк України” про визнання незаконним та скасування рішення. 
Подане клопотання відповідач 1 мотивує тим, що ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” 19.08.2025 подало до позивача заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020 в порядку пунктом 23 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України. 24.09.2025 ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” отримало лист від АТ “Державний експортно-імпортний банк України” №0026702/24338-25 від 24.09.2025, підписаний Директором департаменту реструктуризації та проектного менеджменту проблемної заборгованості ОСОБА_3 , яким повідомлено, що AT “Укрексімбанк” вимушений відмовити ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” в у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики). Відповідач 1 вважає що за своєю правовою природою цей лист є рішенням Банку про відмову в застосуванні мораторію. При цьому, відповідач 1 вважає таке рішення протиправним, оскільки кредитор перевищив надані законом повноваження, адже закон встановив чіткі критерії відмови, яких порушено не було. З огляду на викладене, ТОВ “ІЗАТЕКС АГРО” оскаржило рішення АТ “Державний експортно-імпортний банк України”, викладене у листі від 24.09.2025 № 0026702/24338 - 25 про відмову застосуванні мораторію за заявою ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” від 16.09.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за кредитним договором № 20-13KN0003 від 18.12.2020 до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 по справі № 910/11984/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Таким чином, у зв`язку із протиправними та безпідставними діями АТ “Державний експортно-імпортний банк України” щодо розгляду заяви про застосування мораторію ТОВ “ІЗАТЕКС-АГРО” від 16.09.2025 склалася ситуація, коли обґрунтовне та законне рішення у справі № 908/876/25 фактично буде залежати від результату розгляду іншої справи, у якій буде встановлено незаконність/законність прийнятого АТ “Державний експортно-імпортний банк України” рішення.
Ухвалою Господарського суду Запрізької області від 13.10.2025 у справі № 908/876/25:
1. Повернутися на стадію підготовчого провадження у справі №908/876/25.
2. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “ІЗАТЕКС-АГРО”, м. Мелітополь Запорізької області про зупинення провадження у справі № 908/876/25 задовольнити. 
3. Провадження у справі № 908/876/25 зупинити до набрання законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 910/11984/25.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, якою задоволено клопотання ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» про зупинення провадження у справі, якою постановлено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 908/876/25 та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11984/25.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» укладено кредитний договір № 20-13KN0003 від 18.12.2020 з лімітом 4 798 242,80 грн строком до 23.01.2025, який укладено в рамках програми «Доступні кредити 5-7-9%»; в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 20-13ZP0009 від 18.12.2020, а між Банком та ОСОБА_2 - Договір поруки № 20-13ZP0010 від 18.12.2020; ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» допустило прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором; ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/876/25; ухвалою від 07.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті; 10.08.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану» № 4340-IX від 27.03.2025; ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» 19.08.2025 подало до АТ «Укрексімбанк» заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором; листом АТ «Укрексімбанк» № 0026702/24338-25 від 24.09.2025 повідомлено про відмову у застосуванні мораторію; ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» до АТ «Укрексімбанк» про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у застосуванні мораторію та відкрито провадження у справі № 910/11984/25.
Колегія суддів встановила наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини: 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Водночас для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ (стаття 114 ГПК України) (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №910/15364/17, від 15.03.2019 у справі №910/17243/17 та від 27.03.2019 у справі №910/15707/17).
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4 та 6 ст. 75 ГПК України).
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлена неможливість розгляду справ. (аналогічні правові висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 у справі №922/3114/20, від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19, від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19 та інших).
У постанові Верховного Суду від 01.06.2018р. по справі № 922/699/17 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Досліджуючи питання про існування підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд виходить із системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині 1, пунктах 1, 4, 10, 11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також умов застосування цього пункту, якими є:
- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом в іншій справі;
- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення;
- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.
Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 зауважив, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19).
Колегія суддів зазначає, що, враховуючи вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду спору.
При цьому, пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4-6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №906/750/21.
При цьому, підставою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України є не лише пов`язаність справ, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом, яка (неможливість) полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.
Відтак, сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі,
Враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.01.2021 у справі № 904/8122/17, від 20.01.2021 у справі № 906/129/20, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗАТЕКС-АГРО» та поручителів заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №20-13KN0003 від 18.12.2020. Обставинами, які входять до предмета доказування у цій справі, є, зокрема, факт укладення кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів, належність виконання сторонами договірних зобов`язань, наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір заборгованості, а також наявність правових підстав для покладення відповідальності на поручителів.
ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом у справі №910/11984/25 про визнання незаконним та скасування рішення АТ «Державний експортно-імпортний банк України», викладеного у листі від 24.09.2025 №0026702/24338-25, щодо відмови у застосуванні мораторію, передбаченого пунктом 23 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Задовольняючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення обставин у справі №910/11984/25 «…..матимуть преюдиціальне значення для розгляду справи № 908/876/25, а тому існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11984/25…...
…..суд погоджується з доводами відповідача 1, що у разі потенційного задоволення Господарським судом міста Києва позову ТОВ «ІЗАТЕКС-АГРО» по справі № 910/11984/25 про визнання незаконним та скасування рішення AT «Укрексімбанк» рішення про відмову у застосуванні мораторію, такий мораторій буде вважатися таким, що застосований з дня отримання кредитором заяви позичальника.
Суд зауважує, що практичне значення прийняття Закону України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану» спрямоване на захист боржників (позичальників і лізингоодержувачів), які постраждали внаслідок воєнних дій, шляхом запровадження механізму мораторію на нарахування та сплату грошових зобов`язань за кредитами/лізингом (тіло, відсотки, комісії та ін.).
При цьому, законодавець виходив з принципу балансу інтересів банків і клієнтів: закон намагається надати позичальникам реальну тимчасову підтримку (щоб уникнути безповоротних втрат), але водночас залишає банкам інструменти для верифікації підстав (перевірка документів, наслідків форс-мажору) і механізмів відновлення нарахувань у разі доведення недостовірності інформації. Зокрема, у разі зазначення в заяві недостовірних даних – мораторій може бути скасований із донарахуванням зобов`язань.
Названий Закон орієнтований на збереження економічної стійкості підприємств у прифронтових/окупованих територіях – встановлено особливі підходи до підтвердження втрат майна (витяги з ЄРДР, заяви про кримінальні правопорушення тощо) та критерії, пов`язані зі строками відкриття проваджень. Це надає спеціальний, «воєнний» механізм для тих, чия діяльність постраждала.
Так само Закон спрямований на сприяння врегулюванню проблемних кредитів – закон створює правову рамку для призупинення зобов`язань і одночасно залишає шлях для реструктуризації/узгодження умов між сторонами після стабілізації обставин (зменшення тиску на боржника й одночасний контроль ризиків для кредитора).».
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки предметом розгляду у справі №910/11984/25 є перевірка правомірності рішення Банку щодо відмови у застосуванні мораторію, тоді як у цій справі судом вирішується питання щодо наявності та розміру кредитної заборгованості, а також правових підстав її стягнення.
Отже, результат розгляду справи №910/11984/25 не є визначальним для встановлення обставин виникнення кредитного зобов`язання, факту отримання кредитних коштів, порушення позичальником умов договору та розміру заявлених до стягнення сум.
Застосування положень щодо мораторію, передбаченого розділом «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, може мати значення для визначення правових наслідків виконання зобов`язання або порядку реалізації кредитором права на примусове виконання судового рішення, однак не виключає права кредитора на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості та не перешкоджає судовому розгляду такого позову. 
Колегія суддів зауважує, що преюдиціальність судового рішення та об`єктивна неможливість розгляду справи є різними процесуальними категоріями.
Преюдиція визначає правові наслідки вже ухваленого та такого, що набрало законної сили, судового рішення щодо встановлених ним обставин, тоді як зупинення провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України допускається лише у випадку, коли до ухвалення такого рішення суд позбавлений можливості самостійно встановити обставини, необхідні для вирішення спору.
У даному випадку суд першої інстанції, посилаючись на можливе преюдиціальне значення рішення у справі №910/11984/25, фактично виходив не з неможливості розгляду справи №908/876/25, а лише з припущення про можливі наслідки майбутнього судового рішення.
Саме по собі припущення про те, що рішення в іншій справі у майбутньому може містити певні висновки щодо правовідносин сторін, не створює преюдиційних обставин та не є підставою для зупинення провадження у справі.
Скаржник зазначав в апеляційній скарзі, що «…Як вбачається зі змісту Ухвали від 13.102025, суд першої інстанцій у порушення ст. 7, 13, 73, 86 ГПК України взагалі не досліджував докази Банку та не надав оцінки доказам….. Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, з неповним з`ясування обставин, що мають значення для Справи, без ґрунтовного вивчення матеріалів Справи, досліджень та оцінки наданим Банком до суду доказам, а саме: Розрахунок суми заборгованості за кредитним договором №. 20-13KN0003 від станом на 11.03.2025; Документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів нарахування, сплату основного боргу процентів, комісії (виписки по рахункам); Копії меморіальних ордерів; Копія кредитного договору №. 20-13KN0003 від 18.12.2020 з додатковими угодами; Копія Договору Поруки №20-13ZP0009 від 18.12.2020; Копія Договору Поруки №20-13ZP0010 від 18.12.2020. Ухвалив оскаржувану Ухвалу.».
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив докази, подані позивачем, оскільки предметом розгляду при вирішенні питання про зупинення провадження у справі не є встановлення наявності чи відсутності заборгованості, правильності її розрахунку або оцінка доказів щодо виконання кредитного договору по суті спору. На цій процесуальній стадії суд вирішує виключно питання наявності передбачених законом підстав для зупинення провадження. Відтак, ненадання оцінки таким доказам у контексті вирішення питання про зупинення провадження не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025, окрім зупинення провадження у справі, суд також вирішив повернутися до стадії підготовчого провадження, мотивуючи це необхідністю забезпечення сторонам можливості реалізації процесуальних прав після вирішення пов`язаної справи.
Відповідно до статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, з`ясування заперечень проти позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вирішення питань щодо відводів, визначення порядку розгляду справи по суті та вчинення інших процесуальних дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи.
Повернення розгляду справи до стадії підготовчого провадження має бути обумовлено наявністю конкретних процесуальних дій, які неможливо було або недоцільно здійснити під час підготовчого провадження, однак без яких неможливий подальший розгляд справи по суті.
При цьому сама по собі зміна процесуальної позиції сторони, подання нею нових доводів чи посилання на існування іншого судового спору не свідчить про необхідність повторного проведення підготовчого провадження.
Колегія суддів враховує, що Господарський процесуальний кодекс України не містить прямої заборони щодо повернення справи на стадію підготовчого провадження у виключних випадках, коли це необхідно для забезпечення повного та всебічного розгляду спору.
Разом з тим, така процесуальна дія не може бути застосована формально та без належного обґрунтування. Суд має зазначити, які саме процесуальні питання залишилися невирішеними, які обставини потребують додаткового з`ясування та чому їх неможливо встановити під час розгляду справи по суті.
У даній справі суд першої інстанції, повертаючи справу на стадію підготовчого провадження, не навів конкретних обставин, які б свідчили про необхідність повторного проведення підготовчих дій, а також не визначив, які саме процесуальні права учасників справи не можуть бути реалізовані у межах розгляду справи по суті.
Посилання відповідача-1 на те, що встановлений законом мораторій передбачає зупинення будь-яких дій щодо примусового стягнення заборгованості, не спростовує висновку про відсутність підстав для зупинення провадження, оскільки питання щодо правових наслідків застосування мораторію може бути вирішене судом під час розгляду справи по суті та не перешкоджає встановленню факту існування кредитної заборгованості.
Доводи відповідача 2 на заперечення щодо складових заявленої до стягнення заборгованості також не впливають на вирішення питання про зупинення провадження, оскільки такі обставини підлягають дослідженню при розгляді спору по суті, а не при вирішенні питання щодо наявності процесуальних підстав для зупинення провадження.
Колегія суддів зауважує, що підставою для процесуального рішення про повернення справи на стадію підготовчого провадження, стало припущення про преюдиційне рішення та можливий вплив результатів розгляду справи №910/11984/25 на спір у даній справі.
Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що після закриття підготовчого провадження у справі виникли нові обставини, які потребували б вчинення саме підготовчих процесуальних дій, передбачених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково застосував норми процесуального права у справі №908/876/25 на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, оскільки об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішенн справи № 910/11984/25 відсутня, чим допустив порушення норм процесуального права.
Відповідно до пунтку 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, відповідно до пунтку 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. у справі №908/876/25 підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовженя розгляду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку задовольнити апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, а ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. у справі №908/876/25, відповідно скасувати і направити справу до Господарського суду Запорізької області для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. у справі №908/876/25 - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025р. у справі №908/876/25 - скасувати.
Справу направити до Господарського суду Запорізької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус