179/37/26
2/179/394/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року  Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Ковальчук Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П.
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
малолітня дитина ОСОБА_3 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:
До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.02.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 ) було укладено шлюб, про що Кам?янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №33 та видано Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина - син ОСОБА_3 , про що 26.08.2014 року Відділом ЗАГС адміністрації муніципального району «Олексіївський район та місто Олексіївка» Бєлгородської області складено запис акту про народження №391 та видано Свідоцтво про народження НОМЕР_2 . 
Вже більше 4 років Позивач з Відповідачем проживають окремо. З моменту розірвання стосунків з Відповідачем, син проживає з Позивачем та знаходиться повністю на його утриманні. Позивач разом з сином переїхав з м. Луганськ до м. Київ, що підтверджується довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб.
Відповідач на даний час проживає на тимчасово окупованій території України або на території російської федерації, точне місце її проживання Позивачу невідоме. Вже кілька років на неокупованій території України ОСОБА_7 не з?являлась. 
Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей так, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». 
ОСОБА_4 взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, і не цікавиться успіхами, станом здоров?я. Мати навіть не спілкується зі своїм сином ні телефоном, ні будь-якими іншими засобами зв?язку. 
Відповідач не забезпечує ОСОБА_8 ані харчуванням, ані медичним доглядом лікуванням. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нових знань та навиків. 
Відповідач, докладених законом на батьків обов?язків не виконує, не без педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються Позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача.
Ухвалою від 13.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 
Ухвалою від 31.03.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Селецька О.В., підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, заяв, клопотань до суду не надавала. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі.
Судом, відповідно до вимог ст.171 СК України, була з`ясована думка ОСОБА_3 при вирішенні питання, що стосується його життя. 
ОСОБА_3 суду пояснив, що з матір`ю він не проживає близько 5 (п`яти) років, мешкає тільки разом батьком. Мати взагалі не цікавиться його життям та не виявляє бажання спілкуватись. 
Вислухав пояснення сторін, думку дитини, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст.ст.12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
За змістом ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.08.2014 року, актовий запис №391. (а.с.15)
Шлюб між позивачем та відповідачем укладено 15.02.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.02.2014 року серії НОМЕР_3 . (а.с.19)
Згідно доданих матеріалів, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 отримала громадянство РФ 16.02.2024 року. (а.с.20,21)
Оболонське управління поліції ГУНП у м.Києві повідомило, що інформація відносно гр. ОСОБА_4 не надходила та заяви не реєструвались.(а.с.27)
У відповідь на запит Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації повідомив, що даних про проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не встановлено. (а.с.77)
Згідно довідки переселенця 3005-5000420724 ОСОБА_1 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання якої: АДРЕСА_1 . (а.с.9,10)
Згідно довідки переселенця 3005-5000420720 ОСОБА_3 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання якої: АДРЕСА_1 . (а.с.11,12)
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.12.2024 року, малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира складається із трьох кімнат, для виховання та розвитку створено належні умови: окреме спальне місце, місце для навчання, іграшки/гаджети за віком, спортивний інвентар, одяг та харчування. Близько 5 (п`яти) років дитина проживає з батьком, без матері ОСОБА_4 (а.с.23) 
Як вбачається з довідки Ліцею №239 від 10.12.2024 року №01/20/62, мати ОСОБА_3 контакту із класним керівником немає, навчанням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с.17). 
Як вбачається з характеристики ОСОБА_3 , учня 4-В класу ліцею №239, ОСОБА_3 , навчається на повну міру своїх сил, на уроках не завжди активний, бере активну участь у громадському житті класу, має багато товаришів. Батько дитини приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу (а.с.18). 
Як вбачається з довідки від 12.06.2025 року, виданої КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району м.Києва, декларація із лікарем КНП «ЦПМСД №1» укладена, на амбулаторному прийомі у лікаря-педіатра дитина завжди у супроводі батька ОСОБА_1 (а.с.26). 
Також судом встановлено, що згідно Висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією, ОСОБА_4 надала письмову заяву (фото-копія) про те, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 . Підтвердженням написання даної заяви матір`ю дитини є те, що в матеріалах міститься копія паспорту ОСОБА_4 та її фото із вищезазначеною заявою в руках. У зв`язку з цим та іншими обставинами, викладеними у висновку, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація рекомендує позбавити батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25)
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного. 
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками??є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17.
Суд в оцінці обставин справи керується тим, що на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Так, при розгляді справи судом встановлено та підтверджується доказами, що відповідачка належним чином не виконувала своїх батьківських обов`язків, не спілкувалася з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклувався про її здоров`я, не відвідувала школу, не підтримувала розвиток та життя дитини ні морально, ні матеріально.
Суд приймає до уваги, що з відповідачка мешкає на тимчасово окупованій території та взяла громадянство держави-агресора, власноруч написала заяву у підтримку позиції щодо позбавлення її батьківських прав. 
ОСОБА_3 , якому на час розгляду справи виповнилося 11 років, суду пояснив, що мати ніколи не цікавилася його життям, навчанням і взагалі не була присутня в його житті фізично дуже довгий час.
Аналізуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про свідоме тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та повну його байдужість до подальшої долі, розвиток і життя його малолітнього сина, з яким втрачено будь-який зв`язок та не існує жодного спілкування, що можна кваліфікувати як свідомо обрану останнім винну поведінку у формі бездіяльності, самоусунення від виконання батьківських обов`язків, покладених на неї законом та нормами суспільної моралі.
Зважаючи на встановлені судом обставини, беручи до уваги свідому думку дитини, суд дійшов переконливого висновку про наявність підстав для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав відносно сина. Судом не було встановлено, що між дитиною та матір`ю наявні тісні зв`язки, розрив яких призведе до звуження існуючих прав та обов`язків батька та дитини.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. 
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11-13, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Стягнути з ОСОБА_4  на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331,20 грн.. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 . 
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 . 
Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ЄДРПОУ 37445484, м.Київ, вул.Левка Лук`яненка, буд.2Д.

Суддя Т.А. Ковальчук