ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/150/26	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Манюка П.Т., Рима Т.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецький Бровар" вих. № 1/07/04/2026 від 07.04.2026 (вх. № 01-05/1043/26 від 07.04.2026)
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 31.03.2026 (ухвалу складено та підписано 31.03.2026, суддя Чопко Ю.О.) про повернення позовної заяви
у справі № 921/150/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецький Бровар"
до відповідача 1 - Голови правління Приватного акціонерного товариства "Опілля" Чорнія Богдана Амбросійовича,
відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварня Опілля", 
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Обрій-2005",
ОСОБА_1 ,
про відшкодування збитків,
УСТАНОВИВ:

Рух справи, процесуальні дії в суді першої інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Микулинецький Бровар" (далі – ТОВ "Микулинецький Бровар") звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до голови правління Приватного акціонерного товариства "Опілля" Чорнія Богдана Амбросійовича (далі - голова правління ПРАТ "Опілля" Чорній Б.А.) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварня Опілля" (далі - ТОВ "Пивоварня Опілля") про:
- зобов`язання голови правління ПРАТ "Опілля" Чорнія Б.А. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ТОВ "Пивоварня Опілля" (код за ЄДРПОУ 37977562) солідарно відшкодувати ПРАТ "Опілля" збитки в натурі, шляхом передачі (повернення) ПРАТ "Опілля" (код за ЄДРПОУ 00374574) такого рухомого майна: вага Хронос Д-2; заточний верстат 3К 633; компресор повітряний Atlas Copco; солодробилка; станок вальцевий мукомольний; станок К-280; цистерна; агрегат для розливу КЕГ КHS Keg-boy C2; апарат високого тиску; компресор Airpol 18; парогенератор SEG 154; автомат для розливу KEГ GEA Key-boy C2; компресор Airpol K15; центробіжний насос 65 NHD 315; центробіжний насос 50 NHD 315; центробіжний насос 65 NHD 315; пляшкомийна машина R.BARDI; ринзер марка СВІ; інспектор пустих пляшок МІНО; наповнювач пляшок Krones; інспектор наповнених пляшок МІНО; етикувальний автомат Krones; транспортери пляшок СВІ; термопакувальний комплекс KHS; установка пастеризації та охолодження; палетайзер АСМІ; автоматичний обмотчик Robopac; чан бродильний №1; чан бродильний №2; чан бродильний №3; чан бродильний №4; чан бродильний №5; чан бродильний №6; чан бродильний №7; чан бродильний №8; чан бродильний №9; чан бродильний №10; чан бродильний №11; чан бродильний №12; чан бродильний №13; чан бродильний №14; чан бродильний №15; чан бродильний №16; чан бродильний №17; чан бродильний №18; чан бродильний №19; чан бродильний №20; чан бродильний №21; станції СІП лінія розлив скло; силос №1 С4К95.60; силос №2 С5К20.55; силос №3 С4К95.60; пульт керування силосами; вага автомобільна ТВА-60; норія Н-10-19.5 Л; норія Н-25-19.5 Л; конвеєр приймального бункера; конвеєр скребковий КС10-3.4; конвеєр скребковий КС10-9.3; мачта норійна; компресор повітряний Atlas Copco;
- зобов`язання голови правління ПРАТ "Опілля" Чорнія Б.А. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ТОВ "Пивоварня Опілля" (код за ЄДРПОУ 37977562) солідарно відшкодувати збитки в натурі, шляхом передачі (повернення) ПРАТ "Опілля" (код за ЄДРПОУ 00374574) такого нерухомого майна: будівлі (майстерня, під літ. Б, цех, під літ. В, виробничо-складська будівля, під літ. Г), загальною площею 4413, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Білецька, 33В; будівлі (адміністративно-виробничі приміщення під літ. А, приймальний пункт, під літ. Д, вагову під №2, силос під №3, силос під №4, силос під №5), загальною площею 2165, 3 кв.м., що знаходиться за аресою: м. Тернопіль, вул. Білецька, 33; будівлі (виробничо-складське приміщення, під літ. З: приміщення підвального поверху площею 1832,2 кв.м. (приміщення 1-4, приміщення 1-6 по приміщення 1-29), приміщення першого поверну площею 651,8 кв.м. (приміщення 2-1 по приміщення 2- 11, приміщення 2-13 по приміщення 2-17, будівля під літ. И, прохідна під літ. К, склад під літ. М, склад під літ. Р), загальною площею 4 776, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Білецька, 33Б; будівлі (адміністративно-виробничі приміщення під літ. А), загальною площею, 991,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Білецька, 33; адміністративно-виробничі приміщення під. Літ. А загальною площею 2138,6 кв.м., пункт прийому під літ. Д загальною площею 26,7 кв.м., ваговою під №2, силос під №3, силос під №4 силос під №5, що знаходяться по вул. Білецька, буд. 33, в м. Тернополі.
Як викладено у тексті позовної заяви, у період з 2022 року до 2025 року, в порушення приписів пп. 27 п. 109 розділу "Загальні збори товариства" Статуту ПРАТ "Опілля", ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства", головою правління ПРАТ "Опілля" Чорнієм Б.А. укладено ряд правочинів із заінтересованою особою - ТОВ "Пивоварня Опілля", за наслідком яких протиправно відчужено та безпідставно передано нерухоме та рухоме майно ПРАТ "Опілля", що є предметом 1) договору оренди обладнання №1-2022/О від 02.05.2022 вартістю 13804813,07 грн; 2) договору оренди №ПРАТ-010123-РЕСТ від 01.01.2023 вартістю 5454825,72 грн; 3) договору оренди нерухомого майна №ПРАТ/090523/ПРИМ1 від 09.05.2023 вартістю 18169582,79 грн; 4) договору оренди нерухомого майна №ПРАТ/090523/33 від 09.05.2023 вартістю 19794265,10 грн; 5) договору оренди нерухомого майна №ПРАТ/090523/33В від 09.05.2023 вартістю 19554413, 69 грн; 6) договору оренди нерухомого майна №ПРАТ/090523/33Б від 09.05.2023 вартістю 8373971,33 грн; 7) договору купівлі-продажу від 05.04.2024. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що внаслідок укладення спірних правочинів ПРАТ "Опілля" фактично припинено діяльність з виробництва безалкогольних та алкогольних напоїв, що призвело до значного погіршення майнового стану підприємства та його акціонерів. Зміна діяльності суперечить меті діяльності підприємства, якою є отримання прибутку від здійснення господарської діяльності. У такій ситуації позивач позбавлений можливості здійснювати повноцінну участь в управлінні товариством, адже внаслідок значного погіршення майнового стану ПРАТ "Опілля" та фактичного припинення здійснення ним основного виду діяльності – виробництва пива, він позбавлений можливості ініціювати перед загальними зборами питання щодо відкриття філій, представництв у інших регіонах, збільшення видів продукції, що виготовляється, тощо. Це призвело до значного погіршення майнового стану не лише ПРАТ "Опілля", а й позивача як його акціонера, адже сума дивідендів з прибутку більше ста мільйонів гривень є значно більшою, ніж із суми прибутку менше десяти мільйонів гривень. Отже, у спірних правовідносинах внаслідок дій ОСОБА_2 ПРАТ "Опілля" завдано збитків у формі доходів, які товариство могло б отримати за звичних обставин, якби передане в оренду майно знаходилося б у користуванні позивача. Враховуючи, що ПРАТ "Опілля" зацікавлено в отриманні прибутку від здійснення господарської діяльності, позивач для відновлення порушених прав звернувся з цим позовом про відшкодування завданої шкоди шляхом повернення рухомого та нерухомого майна на користь ПРАТ "Опілля", що забезпечить у подальшому можливість отримання прибутку від здійснення господарської діяльності з виробництва товарів та належного використання свого майна позивачем як акціонером підприємства.
Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 17.03.2026 у справі №921/150/26 залишив позовну заяву ТОВ "Микулинецький Бровар" без руху на підставі ч.1 ст. 174 ГПК України у зв`язку з порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а саме неповною сплатою судового збору, та встановив позивачу строк (10 днів з дня вручення копії цієї ухвали) для усунення виявлених недоліків.
Суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, судовий збір за подання позовної заяви про витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Суд встановив, що загальна вартість майна ПРАТ "Опілля", переданого згідно зазначених у позовній заяві договорів оренди №1-2022/O від 02.05.2022, №ПРАТ-010123-РЕСТ від 01.01.2023, №ПРАТ/090523/ПРИМ1 від 09.05.2023, №ПРАТ/090523/33 від 09.05.2023, №ПРАТ/090523/33В від 09.05.2023, №ПРАТ/090523/33Б від 09.05.2023 та договору від 05.04.2024 № в реєстрі 279, укладених між ПРАТ "Опілля" в особі голови правління Чорнія Б.А. та ТОВ "Пивоварня Опілля", складає 85151869,00 грн, а отже саме ця сума і є ціною позову, з якої слід розраховувати розмір судового збору. 
Відтак суд зазначив, що сума судового збору, яка підлягає сплаті, становить 1164800,00 грн, що з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, становить 931840,00 грн. Оскільки позивач станом на момент подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі меншому, ніж встановлено законом, - 12 968 грн (платіжна інструкції №9867 від 12.03.2026), сума недоплати склала 918872,00 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття. 
Ухвалою від 31.03.2026 у справі № 921/150/26 Господарський суд Тернопільської області повернув позовну заяву (вх. № 174 від 13.03.2026) ТОВ "Микулинецький Бровар" на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України у зв`язку з тим, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 17.03.2026, а саме не надав доказів доплати судового збору на суму 918872,00 грн.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
07.04.2026 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "Микулинецький Бровар" за вих. № 1/07/04/2026 від 07.04.2026, у якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 31.03.2026 у справі № 921/150/26 як незаконну та необґрунтовану, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з неправильним застосуванням ч. ч. 2, 4 ст. 174 ГПК України та підлягає скасуванню з огляду на приписи п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України. 
Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції помилково ототожнює вимоги зобов`язального характеру з майновими, оскільки позов ТОВ "Микулинецький Бровар" як акціонера ПРАТ "Опілля" за своєю суттю є негаторним, спрямований на усунення перешкод у користуванні власником - ПРАТ "Опілля" належним йому рухомим та нерухомим майном, якого він був незаконно позбавлений шляхом безпідставного передання відповідачем 1 у користування відповідачу 2. Вимоги у негаторних позовах є вимогами немайнового характеру. Отже, як стверджує скаржник, позовні вимоги у даному випадку не можуть мати майнового характеру. Суд першої інстанції помилково застосовує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, оскільки справи № 921/150/26 і № 910/13737/19 не є релевантними, правова позиція Верховного Суду не спроможна регулювати характер спірних правовідносин, правильність способу захисту та спрямовувати на майнову оцінку заявлених позовних вимог у цій справі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідач 2 - ТОВ "Пивоварня Опілля", заперечуючи проти вимог та доводів апеляційної скарги, подало до апеляційного суду відзив від 29.04.2026, згідно з яким просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу – залишити без змін, оскільки ТОВ "Микулинецький Бровар" звернулося до суду з вимогами про зобов`язання солідарного відшкодування збитків в натурі, шляхом передачі (повернення) ПРАТ "Опілля" відповідного рухомого та нерухомого майна згідно переліку, тобто фактично про повернення майна, яке має вартісну оцінку, зазначену у наданих самим же позивачем договорах, а не про усунення перешкод у користуванні майном. Основною ознакою негаторного позову є його подання виключно власником майна або титульним володільцем, тоді як позивач не належить до таких осіб. Отже, на думку відповідача 2, позов ТОВ "Микулинецький Бровар" не є негаторним, судовий збір має розраховуватися саме від вартості майна, яке позивач просить повернути згідно заявлених позовних вимог.

Рух справи, заяви, клопотання, процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026, апеляційну скаргу ТОВ "Микулинецький Бровар" у справі №921/150/26 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Прядко О.В., суддів: Манюка П.Т., Рима Т.Я.
Ухвалою від 13.04.2026 у справі №921/150/26 суддя-доповідач залишив апеляційну скаргу без руху та встановив скаржнику десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків шляхом подання доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами відповідачу 1.
14.04.2026 на виконання вимог вказаної ухвали від скаржника надійшла заява від 14.04.2026 з додатками.
Оскільки скаржник усунув недоліки апеляційної скарги в установлений апеляційним судом строк, колегія суддів ухвалою від 15.04.2026 відкрила апеляційне провадження у справі №921/150/26 та призначила апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 271, ч. 13 ст. 8 ГПК України.
24.04.2026 до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №921/150/26.
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 1 ст. 273 ГПК України).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала про повернення позовної заяви відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, тобто у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху з підстав неповної сплати судового збору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №916/1220/23.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.
Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір").
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2), а позовної заяви немайнового характеру - 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб (пп. 2 п. 2). 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026 становить 3328,00 грн (ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік").
Поряд із цим, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162, п. п. 1- 3 ч. 1 ст. 163 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п. 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, (провадження № 12-76гс18)).
Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 12.08.2021 у справі № 910/2675/21, позовна вимога про зобов`язання повернути нерухоме майно має вартісну оцінку, а вирішення відповідного спору вплине на склад майна сторін спору та змінить власника майна. Отже, така вимога носить майновий характер, і розмір ставок судового збору за її подання визначається на підставі ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру вартості зазначеного майна.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що заявлені позивачем вимоги є вимогами майнового характеру.
Отже доводи скаржника щодо немайнового характеру позовних вимог є безпідставними і такими, що не відповідають усталеній практиці Верховного Суду.
Відтак, при визначенні розміру судового збору, який підлягав сплаті позивачем за подання позовної заяви про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою (в порядку ст. 54 ГПК України) вих. № 1/12/03/2026 від 12.03.2026 шляхом передачі (повернення) майна, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із загальної вартості спірного майна, переданого згідно вищезгаданих договорів оренди та купівлі-продажу, укладених між головою правління ПРАТ "Опілля" Чорнієм Б.А. та ТОВ "Пивоварня Опілля", у сумі 85151869,00 грн, яка і є ціною позову.
З огляду на викладене та наведені вище норми Закону України "Про судовий збір", колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем, становить 931840,00 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8) (1164800,00 х 0,8).
Разом із тим, як встановив суд першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 12968,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 9867 від 12.03.2026, а отже недоплата судового збору склала 918872,00 грн.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України у зв`язку з недодержанням вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк та не надав доказів доплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі, суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву (вх. № 174 від 13.03.2026) ТОВ "Микулинецький Бровар".
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 174 ГПК України, у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не спростував висновків суду першої інстанції, не довів неправильного застосування судом норм матеріального або порушення норм процесуального права як необхідну передумову для скасування прийнятого судового рішення у справі. Підстава апеляційного оскарження, передбачена п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України, не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ "Микулинецький Бровар" від 07.04.2026 без задоволення, а ухвали Господарського суду Тернопільської області від 31.03.2026 у справі № 921/150/26 - без змін.

Розподіл судових витрат.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Микулинецький Бровар" вих. № 1/07/04/2026 від 07.04.2026 (вх. № 01-05/1043/26 від 07.04.2026) залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області про повернення позовної заяви від 31.03.2026 у справі № 921/150/26 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 921/150/26 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Манюк П.Т.

Суддя Рим Т.Я.