Номер провадження: 22-ц/813/548/26 
Справа № 522/15676/24
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Драгомерецького М. М.,
суддів колегії Громіка Р. Д., Сегеди С. М.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Основа Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
17 вересня 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Основа Комфорт» (далі ОСББ «Основа Комфорт») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 45 685,23 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою, АДРЕСА_1 . Згідно довідки про заборгованість №11 від 25.07.2024 в ОСОБА_1 наявна заборгованість у період з 01.11.2021 по 30.04.2024 по оплаті щомісячних внесків та платежів становить 45 685,23 грн, а саме: щомісячний внесок на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території – 33 919,85 грн; інфляція – 363,76 грн; 3% річних – 26,29 грн; разовий цільовий внесок на капітальний ремонт електромереж будинку – 5 000 грн; разовий цільовий внесок на будівництво власної насосної станції холодного водопостачання будинку – 4 000 грн; інфляція – 1 841 грн; 3% річних – 534,33 грн. У зв`язку з наявністю у відповідачки заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
06 січня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Завальнюка Д. Ю. надійшов відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач вданому випадку не може довести факт ненадання послуг, однак позивач має змогу спростувати вказане твердження. Зі змісту позову та розрахунку не вбачається які конкретні послуги входять в місячну оплату у розмірі 1 169,25 грн. Крім того зі змісту позов вбачається лише факт прийняття рішення про змінумереж електропостачання будинку, однак в матеріали справи не містять відповіді на питання чи вказані роботи були проведені і якщо проведені, то чим це підтверджується, а тому відповідачка не вбачає також підстав для задоволення позовних вимогу розмірі 5 000 грн – стягнення цільового внеску на капітальний ремонт електромереж та 4 000 грн на будівництво станції. Щодо стягнення витрат у розмір 7 250 грн за парувальні місця, то матеріали справи також не містять доказів та обґрунтування в чому взагалі полягає суть вказаної послуги, які дії до неї включаються та як вона реалізовується.
10 січня 2025 року від представника ОСББ «Основа Комфорт» - адвоката Борогана В. В. надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна пропорційно до його частки співвласника. ОСББ не є управителем, адже ОСББ за змістом своєї господарської компетенції ширше, ніж управителя. ОСББ не надає співвласникам жодної послуги.
04.03.2025 від представника ОСББ «Основа Комфорт» - адвоката Скибінської Є. С. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Основа Комфорт», заборгованість у розмірі 34 309,90 грн, в тому числі заборгованість по внескам та платежам співвласників об`єднання у сумі 33 919,85 грн, три відсотки річних у сумі 26,29 грн, інфляційні втрати у сумі 363,76 грн, а також усі судові витрати, а саме: 3 028 грн – сплата судового збору за подання позовної заяви, 15 000 грн – витрати на правничу допомогу; 945,00 грн - витрати на копіювання.
Ухвалою суду від 06 березня 2025 року задоволено частково клопотання представника ОСОБА_1 –адвоката Завальнюка Д. Ю. про витребування доказів. Витребувано з ОСББ «Основа Комфорт»: копії кошторису, балансу та річного звіту ОСББ за 2021-2024 роки та копії рішень загальних зборів про затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту за 2021-2024 роки; копії усіх наявних договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, актів приймання - передачі за 2021 - 2024 роки. В іншій частині клопотання відмовлено.
01 квітня 2025 року від представника ОСББ «Основа Комфорт» - адвоката Бороган В. В. на виконання ухвали суду від 06.03.2025 надійшли витребувані докази.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року позовну заяву ОСББ «Основа Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Основа Комфорт» заборгованість за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 станом на 01.05.2024 у розмірі 34 309,90 грн, з яких:
- заборгованість по внескам та платежам співвласників об`єднання - 33 919,85 грн;
- 3% річних - 26,29 грн;
- інфляційні витрати - 363,76 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Основа Комфорт» судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 945 грн.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачка заперечує факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, але в даному випадку не може довести факт ненадання послуг, однак позивач має змогу спростувати вказане твердження. Зі змісту позову та розрахунку не вбачається які конкретні послуги входять в місячну оплату у розмірі 1 169,25 грн. Крім того зі змісту позов вбачається лише факт прийняття рішення про змін у мереж електропостачання будинку, однак матеріали справи не містять відповіді на питання чи вказані роботи були проведені і якщо проведені, то чим це підтверджується, а тому відповідачка не вбачає також підстав для задоволення позовних вимогу розмірі 5 000 грн – стягнення цільового внеску на капітальний ремонт електромереж та 4 000 грн на будівництво станції. Щодо стягнення витрат у розмір 7 250 грн за парувальні місця, то матеріали справи також не містять доказів та обґрунтування в чому взагалі полягає суть вказаної послуги, які дії до неї включаються та як вона реалізовується.
04 березня 2026 року представником ОСББ «Основа комфорт» адвокатом Бороганом В. В. було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року без змін. В обґрунтування відзиву зазначено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна пропорційно до його частки співвласника. ОСББ не є управителем, адже ОСББ за змістом своєї господарської компетенції ширше, ніж управителя. ОСББ не надає співвласникам жодної послуги. Рішення прийнятті на загальних зборах ОСББ, які у судовому порядку не скасовані, - є обов`язковими до виконання для усіх співвласників. В матеріалах справи наявні усі докази, завдяки яких можливо встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. 
У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. ст. 11, 15 ЦК України).
Крім того, частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , на підставі Договору дарування від 08.11.2000, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І. М., зареєстрованого в реєстрі за №13300 (а.с. 20 т. 1)
Факт права власності відповідачкою не спростований.
Відповідно до протоколу установчих зборів від 28.05.2016 співвласниками будинку було створено ОСББ у «Основа Комфорт».
Згідно виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ОСББ «Основа Комфорт» за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 3, ідентифікаційний код юридичної особи: 40828932.
Згідно Акта про списання багатоквартирного будинку з балансу від 01.12.2017, з балансу КП «ЖКС «Фонтанський» списано багатоквартирний будинок, що розміщений за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином в управлінні ОСББ «Основа Комфорт» знаходиться житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСББ «Основа Комфорт» створено співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.
Одним із завдань ОСББ є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Зазначене підтверджується копією статуту ОСББ «Основа Комфорт». (а.с. 21-29)
На виконання вимог Статуту та з метою надання належних послуг з обслуговування будинку, ОСББ укладено договори на забезпечення виконання завдань ОСББ.
Протоколом загальних зборів ОСББ від 21.12.2018, серед іншого було прийнято ряд питань, зокрема: затверджено тарифи на послуги із управління ОСББ у розмірі 4,55 грн за 1 кв.м.
Згідно Довідки про заборгованість зі сплати щомісячних внесків на управління багатоквартирним будинком та інших платежів, а саме за: внески на УБПТ, вивіз сміття, охорону, пакувальні місця за період з 01.11.2021 по 30.04.2024, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.05.2024 становить 33 919,85 грн (а.с. 98 т. 1)
З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2021 року у справі №522/9282/20 задоволено частково позовну заяву ОСББ «Основа Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Основа Комфорт» за період з червня 2017 року по травень 2020 року заборгованість у розмірі 33 607,44 гривень.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2022 у справі №522/25724/21 задоволено частково позовну заяву ОСББ «Основа Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Основа Комфорт» за період з червня 2017 року по травень 2020 року заборгованість у розмірі 16 343,70 грн. Постановою Одеського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2022 року залишено без змін.
Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Згідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Відносини з приводу створення та діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних об`єднань регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», їх статутом та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
У постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі №761/43664/18 вказано, що ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
У ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до п. п. 1, 2, 5, 6 ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Згідно ч. ч. 5, 9, 14 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Відповідно до ст. ст. 4, 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Згідно ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що управління багатоквартирним будинком полягає у вчиненні співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції -об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників, а рішення з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 50 відсотків загальної кількості всіх співвласників (частина шоста статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, які за статтею 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» належать до коштів об`єднання, та зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.
Об`єднання забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.
Відповідно до правового висновку, до якого дійшов Верховний Суд в постанові від 21.01.2020 в справі №910/1395/19, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що за Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" законодавством на відповідача, як на члена ОСББ та на особу, у повному господарському віданні якої перебуває належне державі на праві власності майно, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ, брати участь у проведенні реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Відповідно до правового висновку, до якого дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.12.2019 у справі №910/6471/18: «7.28. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньобудинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо.
Відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, тариф на ці послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Перелік послуг за кожним будинком погоджується у договорі на надання цих послуг, який укладається між споживачами та підприємством, організацією тощо, які надають ці послуги.
Отже, законодавство, яке регулює порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачає, що внески і платежі на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є складовою частиною внесків та платежів співвласників як витрат на управління багатоквартирним будинком.
Згідно правового висновку, до якого дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 20.02.2020 у справі №522/2173/14, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.
Відповідно до правового висновку, до якого дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 18.05.2017 у справі №910/14668/16, приписами норми статті 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено права ОСББ, та відповідно, обов`язок щодо сплати встановлених законом та Статутом об`єднання платежів, зборів та внесків, в тому числі до резервного фонду, не лише для членів ОСББ, а й для власників приміщень у багатоквартирному будинку.
Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено, що «невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком».
Верховний Суд в постанові від 02.04.2020 в справі №757/29813/17-ц1 зазначив: «Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно надавши оцінку поданим доказам, обґрунтованого виходив із того, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідачем, як власником квартири ..., не дотримано обов`язку з утримання належної їй квартири та оплати житлово-комунальних послуг.
Не проживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє ..., як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг».
Ця позиція полягає в тому, що обов`язок сплати внесків до ОСББ встановлений законом і не залежить від проживання чи не проживання співвласника в будинку, користування чи не користування ним спільним майном.
Верховний Суд в постанові від 24 січня 2020 року в справі №910/1395/192 зазначив:
«Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що за Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" законодавством на відповідача, як на члена ОСББ та на особу, у повному господарському віданні якої перебуває належне державі на праві власності майно, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ, брати участь у проведенні реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі».
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положеннями ст. ст. 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно частині 2 статті 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорцiйно до його частки співвласника
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України (відповідний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 17.10.2011 у справі №6-42цс11).
За змістом наведеної норми закону нарахування 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивачем нараховано 3% річних на суму не виконаного грошового зобов`язання у розмірі 26,29 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 363,76 грн за період з 01.11.2021 по 30.04.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів на спростування відповідачкою до суду надано не було.
На підставі наданих суду доказів, судом першої інстанції було встановлено, що ОСББ «Основа Комфорт» є управителем житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де, зокрема, розташоване майно ОСОБА_1 , тоді як остання належним чином не виконує свої обов`язки, які є похідними від належних їй як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном, шляхом невнесення плати за житлово-комунальні послуги. Тому суд першої інстнації дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 34 309,90 грн, що складається з суми боргу за утримання будинку та житлово-комунальних послуг 33 919,85 грн, три відсотки річних у сумі 26,29 грн, інфляційні втрати у сумі 363,76 грн.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд встановив характер спірних правовідносин, належним чином встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих учасниками справи доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 як необґрунтовані та такі, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Посилання апелянта на відсутність доказів фактичного надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території ґрунтуються на помилковому розумінні правової природи спірних правовідносин. Судом першої інстанції правильно встановлено, що предметом спору є стягнення обов`язкових внесків та платежів співвласника багатоквартирного будинку на користь ОСББ, а не оплата житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відносини між ОСББ та співвласниками щодо забезпечення потреб співвласників шляхом самозабезпечення регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів фактичне виконання робіт та надання послуг, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки обов`язок співвласника зі сплати внесків виникає з факту належності йому права власності на квартиру у багатоквартирному будинку та рішень органів управління ОСББ, які є обов`язковими для всіх співвласників незалежно від їх участі у голосуванні чи особистого ставлення до таких рішень.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо безпідставності нарахування цільових внесків на капітальний ремонт електромереж та будівництво насосної станції. Як встановлено судом першої інстанції, відповідні внески були затверджені рішеннями загальних зборів співвласників у межах наданих законом повноважень. Доказів оскарження чи визнання недійсними зазначених рішень загальних зборів матеріали справи не містять, а тому вони є чинними та обов`язковими для виконання всіма співвласниками будинку.
Посилання апелянта на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг не впливають на правильність вирішення спору, оскільки спірні правовідносини виникли з обов`язку співвласника брати участь у витратах на утримання та управління спільним майном багатоквартирного будинку, а не з договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, та не містять посилань на нові обставини або докази, які б спростовували встановлені судом факти чи свідчили про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши доводи позивача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. ст. 12, 80-89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної заяви.
Доводи наведені в апеляційній скарзі були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного, оскільки законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 17 червня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М. М. Драгомерецький 

Р. Д. Громік

С. М. Сегеда