Справа № 766/8075/21
н/п 2/766/767/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -
ВСТАНОВИВ :
Представник Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» у травні 2021 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідачів на користь позивача борг за спожиту теплову енергію за період з січня 2007 року по листопад 2020 року в розмірі 54723,97 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у різні періоди були споживачем послуг, що надаються АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. 
Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідачі протягом тривалого часу належним чином не вносили плату за надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідачів, а також стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено.
Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних Херсонському міському суду Херсонської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.
20.01.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Дмитрука С.С., який заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не є власником об`єкта нерухомого майна щодо якого виникла заборгованість за спожиту теплову енергію.
18.04.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області від представника позивача – Довбні Д.В., надійшло клопотання про залучення співвідповідача, а саме ОСОБА_2 .
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача. Залучено по справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію співвідповідача – ОСОБА_2 . 
Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання відповідачів, а також в електронному вигляді через зареєстрованих кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі ОСОБА_1 та її представника.
Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 82-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» .
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачам вручена.
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були споживачами послуг, що надаються Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача, згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання.
Належність відповідачам об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у різні періоди часу, підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 417270812 від 11.03.2025 року.
Відповідно до зазначеної інформації, ОСОБА_1 була власником об`єкта нерухомого майна за адресою надання послуг постачання теплової енергії протягом 10.11.2020-16.11.2020 року включно. З 02.10.2007 року до 10.11.2020 року власником нерухомого майна був ОСОБА_2 .
Відповідачами належним чином не виконувались умови договору, а також не здійснювалися платежі в рахунок сплати поточних платежів за теплову енергію, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 54723,97 грн.
16.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. за реєстровим № 3350.
Таким чином, судом встановлено, що позивач надає, а відповідачі отримували протягом 02.10.2007 – 16.11.2020 року послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не сплачували вартість спожитих послуг, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту.
Відповідно до п.5 ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконували належним чином покладені на них зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Доказів щодо погашення заборгованості за теплопостачання, відключення об`єкта споживачів від теплопостачання, інших доводів чи контррозрахунків відповідачем суду не надано.
При цьому суд критично ставиться до доводів представника позивача щодо покладення на ОСОБА_1 обов`язку зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, яка утворилася за попередніми власниками об`єкта нерухомості. Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначена норма відображає загальновизнаний принцип цивільного права «власність зобов`язує», закріплений у ст.. 13 Конституції України, відповідно до якого на власника покладається тягар утримання майна та виконання пов`язаних із ним обов`язків. Водночас сам по собі факт набуття права власності на майно не свідчить про перехід до нового власника боргових зобов`язань попереднього власника, якщо такий перехід прямо не передбачений законом або договором.
У цьому зв`язку суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по сплаті послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 10.11.2020 по 15.11.2020 року включно (6 днів).
Із довідки № 14977 від 14.04.2021 щодо розрахунків за централізоване опалення за період з 01.02.2015 по 01.04.2021 за особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що у листопаді 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 було нараховано 962,26 грн. вартості спожитої теплової енергії.
Таким чином, за період перебування об`єкта нерухомого майна за адресою виникнення спірної заборгованості у власності ОСОБА_1 , з останньої на користь позивача потрібно стягнути 192,45 грн. (962,26/30*6).
Окрім цього, ОСОБА_2 володів об`єктом теплопостачання з 02.10.2007 по 09.11.2020 року включно. Із довідки № 14977 від 14.04.2021 щодо розрахунків за централізоване опалення за період з 01.02.2015 по 01.04.2021 за особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що протягом жовтня 2007 – жовтня 2020 року було нараховано 53528,86 грн. вартості спожитої теплової енергії. Окрім цього, з 01.11.2020 по 09.11.2020 року нараховано 288,68 грн. (962,26/30*9).
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня 2007 по 09.11.2020 року в загальному розмірі 53817,54 грн.
При цьому, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті послуг теплової енергії за період з січня по вересень 2007 року в розмірі 232,85 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки у вказаний період об`єкт нерухомого майна перебував у власності третьої особи, до якої позивачем не заявлено будь-яких майнових вимог.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що сторонами не заявлено клопотань про звільнення від сплати судового збору та відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжного доручення № 1322 від 14.04.2021 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів, які в даному випадку складають: (192,45/54723,97*100)= 0,35 %, отже 7,95 грн. з ОСОБА_1 ; (53817,54/54723,97*100)= 98,34 %, отже 2232,32 грн. з ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 628, 630, 901, 903 ЦК України, ст.141, 258, 259, 274-279, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 10.11.2020 по 16.11.2020 року в сумі 192 (сто дев`яносто дві) гривні 45 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2007 по 09.11.2020 року в сумі 53817 (п`ятдесят три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 54 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» 07 (сім) гривень 95 копійок в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» 2232 (дві тисячі двісті тридцять дві) гривні 32 копійки в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін :
Позивач: Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», юридична адреса: 73028, Херсонська обл., м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 1. Код ЄДРПОУ 00131771. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 02.06.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова